1914- No. 6. NORDLIGE TRÆKFUGLE I SYDAFRIKA. 39 



som den nu og da lod hore en eller to gange. Undertiden slog den sig 

 sammen med maagerne. Saaledes saa jeg den en gang paa en aaben 

 sandstrand midt i en stor flok af^ Laras doininicamis; men da jeg nærmede 

 mig, fløi den op udenfor skudhold — længe før maageflokken — og for- 

 svandt udover bugten. 



I midten af marts blev jeg vidne til et eiendommeligt skuespil i den 

 før omtalte grunde Riet Bay. En uhyre flok af Phalacrocorax capcnsis 

 — den kunde sikkert tælles i titusinder — jagede en stor fiskestim foran 

 sig op gjennem bugten. De forskræmte fiske satte afsted med rasende 

 fart, men var i det grunde vand altfor synlige mod den lyse lerbund og 

 undgik derfor ikke sine forfølgere. I forskrækkelsen skar de stadig væk op 

 i vandfladen, som paa de steder, hvor fiskesværmen var tættest, formelig 

 syntes at staa i kog. Paa sine steder var vandet næsten dækket af skarve, 

 som dykkede, kom op igjen med fisk i nebbet, slog med vingerne og gjorde 

 et voldsomt spektakel. Bagtroppen fløi uafladelig op og slog sig ned i 

 den retning, som fiskestimen tog, dog ikke foran denne. Det syntes saa- 

 ledes, som om fuglene forsætlig drev fiskesværmen stadig længere ind i 

 den grunde bugt. I 20 — 30 meters høide over vandet svævede en flok af 

 Lams cirrocephaUis samt nogle Sterna caspia, som var tilkaldt af larmen. 

 Naar fiskene viste sig i vandskorpen, styrtede de sig lodret ned tor 

 at kapre sin del af byttet. Under denne scene hørtes ofte den store 

 ternes grove skrig blandt maagestemmerne, — kun skarverne forholdt 

 sig tause. 



67. Sterna, cantiaca, Gmel. 



Den kentske terne træftes ved Mellem- og Sydeuropas k3'ster og var 

 tidligere noksaa almindelig i Danmark, men er nu meget sjeldnere der. 

 I Sverige og Norge er den kun paatruftet enkelte gange. 



I Sydafrika forekommer den noksaa almindelig langs hele kysten øst- 

 over til Durban, men er kun fundet i tidsrummet oktober — mai og s^'nes 

 derfor altid at trække væk udenfor denne tid. Den sees oftest i store 

 flokke sarrmien med andre terner og er som regel i vinterdragt, men und- 

 tagelser herfra forekommer dog. Davies fandt saaledes i Pondoland 3 

 hunner i sommerdragt samt en ikke helt udvokset han, som havde rester 

 af sommerklædningen tilbage. Dens korte, lidet vakre skrig høres oftest, 

 naar den er optaget med sit fiskeri. Den træftes mest ved selve hav- 

 stranden, men undertiden ogsaa ved ferskvand, — f. eks. ved Zwaartkops 

 River, hvor den tilfældig kan sees i smaa flokke. Intet tyder paa, at den 

 nogensinde skulde have hækket i syden. 



