48 ØRJAN OLSEN. M.-N. Kl. 



se den i flokkevis flyve gjennem røgen eller løbe foran ilden, snappende 

 de insekter, som drives frem af denne. 



Paa grund af sin levevis har den en uregelmæssig optræden, og dens 

 træk mellem de forskjellige egne af Sydafrika staar ligesom græshoppernes 

 i forbindelse med klimatforandringerne (regn- og tørketid). Den synes ikke 

 at like sig ude ved selve havstranden, men kan ellers træffes overalt saavel 

 i lavlandet som paa de tørre heisletter. Jeg selv saa den ofte i Transvaal 

 paa de uoverskuelige, med termittuer og løse stene bestrøede vidder. Ved 

 Buffalo River er den paatruffet i stort antal i skove og mimosa-»shrub«, 

 og selv paa Blaauwberg har man seet nogle eksemplarer, som søgte efter 

 græshopper. Den synes idethele taget ikke at like megen fugtighed og 

 trækker under sterkt regn almindeligvis op mod høiereliggende land. De 

 fugle, som forbliver i Sydafrika under den kolde aarstid, holder ogsaa da 

 sammen i flokke. Saaledes har man saavel ved Pirie som ved Debe Nek i 

 begyndelsen af juni truffet flokke, som talte mellem 80 og 100 storke. 

 Ved Matatiele i East Griqualand holdt der sig under hele den kolde sæson 

 1 91 o et betydeligt antal storke, tiltrods for uveir med gjentagne snefald. 

 Under opholdet i Sydafrika pleier storkene som oftest at søge nattekvarter 

 i høie trær. 



Storken kan undertiden hække i Sydafrika. Et rede 

 af den er fundet paa en klippe ved Feira, og enkelte andre skal være iagt- 

 taget i øvre Natal. 



Merkede storke er flere gange fundet i Sydafrika. 7 af disse 

 var merket med ringe fra Royal Hungarian Central Bureau, Ungarn. Et 

 eksemplar, som var merket i Bagyan, Ungarn i6de juni 1909, fandtes ved 

 Lake Banagher, Ermelo, Transvaal den 22de november samme aar. De 

 øvrige fandtes paa følgende steder: Polela, Natal (5te marts) Glencoe 

 Natal, Morija (Basutoland), Senekai (Oranjefristaten) og Rhodesia, hvor to 

 eksemplarer er skudt henholdsvis den 28de december og 17de juni. To 

 storke, som dræbtes i Basutoland i januar og februar 1909, var merkede 

 fra Vogelwarte Rossitten i Nordtyskland i juni 1908. Ogsaa i Kalahari- 

 ørkenen og Nordøst-Rhodesia har man fundet et par storke merkede fra 

 det sidstnævnte sted. 



89. Ciconia nigra, L. 



Den sorte stork hækker over størstedelen af Europa og gjennem Asien 

 østover til Kina. Den lever helst ved skovomkrandsede sumpe, hvor den 

 vader om, søgende efter frosk, som er dens yndlingsføde. Den sætter sig 

 gjerne i trær. Træktiderne synes omtrent at være de samme som for den 

 hvide stork. 



