64 ØRJAN OLSEN. M.-N. Kl. 



Fuglene opnaar idethele en meget høi levealder. Smaafuglene lever 

 gjennemsnitlig i ca. 30 aar, andre grupper i 80 — 100 aar eller mere,, og 

 man antager, at svanen f. eks. kan naa en alder af 300 aar ! 



Under denne lange levetid maa naturligvis saa veludrustede skab- 

 ninger som fuglene erhverve megen erfaring, som overleveres fra siegt 

 til siegt. 



Det er tidligere nævnt, at mange fugle kun flytter sydover, efterhvert 

 som veirforholdene tvinger dem til det. 



De trækfugle, som kommer til os for tidlig om vaaren, vandrer ofte 

 tilbage sydover, men indfinder sig saa pludselig paany i mængde, straks 

 veiret slaar om. 



Men andre forhold beviser endnu bedre^ hvilken rolle erfaring og ned- 

 arvet tradition spiller for fugletrækket. 



Under trækket vandrer fuglene ikke ret nord eller syd, men følger 

 bestemte trækveie (»Zugstrassen«), som ofte er forskjellige for nord- og 

 sydtrækket og kan gaa lange strækninger i øst-vestlig retning langs hav- 

 kyster, bjergkjæder, floder etc. De sætter ogsaa over havene, hvor veien 

 er kortest, selv om de derved maa afvige meget fra trækkets hoved- 

 retning. Flere oprindelig palaearktiske fugle (f. eks. Sterna inacrura og 

 Endrouiias morincllus), som i senere tid har faaet en circumpolær udbre- 

 delse i de nordligste verdensstrøg, følger fremdeles kun de gamle tilvante 

 trækveie langs Atlanterhavets kyster eller over Europa og Asien til Afrika. 

 Phylloscopus borcalis og Aiithus gustavi, som i den senere tid har udbredt 

 sig vestover til den europæiske ishavskyst, følger fremdeles sine østsibiriske 

 forfædres trækvei og overvintrer paa de Malayiske øer, selv om de der- 

 ved maa tilbagelægge den vældige distance gjennem hele Sibirien tværs 

 over hoved-trækveiene langs de sibiriske floder! 



Ovenstaaende data viser ogsaa, at fuglenes orienteringsevne 

 maa være meget udviklet. Dette saa meget mere, som et stort antal træk- 

 fugle — og da særlig de mindre og svagere arter — ■ fortrinsvis trækker 

 om natten, ofte kun i smaaselskaber eller enkeltvis. I godt veir, — helst 

 stille stjerneklare nætter — flyver de gjerne høit, man mener i indtil 4000 

 meters høide. Men i usigtbart veir foregaar trækket ofte kun faa meter 

 over jorden, og i taage afbrydes det helt. 



Paa sydtrækket reiser som regel nogle af de tidligst udklækkede ung- 

 fugle først. De ledsages af endel ældre individer, som af en eller anden 

 grund ikke har naaet til at forplante sig. Saa følger de gamle, som har 

 opfyldt sine familiepligter, og tilslut det store gross af ungfugle med en og 

 anden af de ældre iblandt. Man maa gaa ud fra, at ungfuglene ledes af 

 nogle, som har reist veien før; ellers er det jo ganske uforstaaeligt, at de 



