I9I-I- No. 6. NORDLIGE TR.tKFUGLE 1 SYDAFRIKA. 65 



kan finde iVem, dette saa meget mere som de fleste arter har sine egne 

 specielle trækveie. Denne antagelse bekræftes af, at det som regel er ung- 

 fugle, som for\"ilder sig paa veien. 



Hvad nu nordtrækket angaar, saa kan det jo ikke være foraarsaget af 

 næringsmangel. Mange har antaget, at den sterke hede skulde drive fuglene 

 nordover igjen; men dette kan ikke være tilfældet. Fra Sydafrika reiser 

 jo trækfuglene, netop som tørketiden er forbi og den kjøligere sæson — da 

 alt blomstrer — indtræder. Det maatte netop da være fristende for dem 

 at slaa sig tilro. 



Xaturlig\-is er ogsaa nordtrækket i tidens leb blevet mere eller mindre 

 instinktsmæssigt; men meget tyder paa, at driften til at hække paa 

 hjemstedet fi-a forst af har været og fremdeles er en hovedaarsag. 

 Forplantningsdriften vaagner jo ved generationsorganemes modningstid, og 

 vi har seet. at de forskjellige arter eller stammer af samme art trækker 

 nordover umiddelbart efter, at de er blevet forplantningsdygtige og har an- 

 lagt hækkedragten. De nordligst bækkende fugle ser sydligere stammer 

 trække forbi, men følger ikke eksemplet, før de selv er blevet forplantnings- 

 dygtige. 



\'ed dette forklares ogsaa, at de fleste trækfugle, som bliver tilbage i 

 Sydafrika, er ungtugle eller sterile individer. 



Som tidligere nævnt er det nedar\ede instinkt til at trække meget for- 

 skjellig udviklet, ikke alene hos de forskjellige arter, men ogsaa hos for- 

 skjellige individer af samme art. Hos en mængde ikke forplantningsdygtige 

 individer vil dette instinkt være steigt nok til, at de følger med paa trækket 

 nordover. Men kun et mindretal af dem naar helt frem til hækkepladsene. 

 de fleste skiller sig fra paa veien og streifer — som oftest i samlede 

 flokke — om paa egen haand. Saadanne flokke er velkjendte i Mellem- og 

 Sydeuropa og har længe været omithologeme en gaade. De mange norske 

 fund af »oversomrende« sterile høiarktiske snepper er tidligere nævnt. 



En række af vore trækfiigle kan som sagt i større eller mindre antal 

 paatræftes hele aaret rundt i Sydafrika. Fra disse 'delvise« træk- 

 fugle har vi en jevn overgang til andre palaearktiske arter, som er h e 1 1 

 eller overveiende stationære i Sydafrika. Xogen bestemt 

 grænse mellem de delvise trækfugle og de sidste kan ikke trækkes. 



\"i har ogsaa hørt, at flere arter baade af fuldstændige og delvise 

 trækfugle i større eller mindre udstrækning hækker i syden. 



For oversigtens skyld hidsættes en fortegnelse over de arter, som har 

 interesse i denne forbindelse. Hvor man ikke har helt sikre data at bygge 

 paa angaaende hækningen i syden eller artens tilstedeværelse der aaret 

 rundt, er der tilføiet et spørgsmaalstegn. 



Vid.-Selsk- Skrifter I. M.-N. Kl. 1914. No. o. 5 



