s> 



)ommeren 1913 opholdt jeg mig med reisestipendium fra universitetet 

 i Foldalsfjeldene, hvor jeg havde min station paa en af Fadtjeldsætrene, 

 ret op for Grimsbo i Foldalen. Under det 12 uger lange ophold foretog 

 jeg omfattende statistiske vegetationsundersøgelser i birkeregionen og i den 

 alpine region samt i den ovre del af fururegionen. 



Det bedst undersøgte omraade er Fadfjeldet, et vidt fjeldparti, paa hvis 

 skraaning de nævnte sætre er beliggende. I anden række kommer Volen, 

 derefter partiet omkring Haanæskletten, Grønhø og Storhø og tilsidst den 

 øvre del af Kakeldalen og Enunddalen^. 



Det indsamlede materiale er for karplanternes vedkommende revideret af 

 konservator O. Dahl. Moserne er bestemt af doktor N. Bryhn og 

 laverne af assistent ved den botaniske have, cand. real. B. Lynge. For 

 denne værdifulde og kjærkomne hjælp fremføres her min hjerteligste tak. 



Fra Grimsbo i Foldalen fører veien op til FadCeldsæter paa østsiden 

 af elven Kakella, bielv til Folla. Veien gaar ialmindelighed langt oppe 

 paa terrængets heldning ned mod denne bielv. Man gaar den første times 

 vei gjennem furuskog, hvis bundvegetation udgjøres af et graahvidt lav- 

 teppe, indvævet med krækling, rosh'ng, blaabær- og tyttebærlyng samt det 

 fine smalbladede græs smylebunke. Lavteppet bestaar for den alier største 

 del av rensd^'rlaven i dens 3 arter. Furuskogen afløses af birkelier. 

 Navnet birkelier pleier som oftest at forbindes med tanken paa en skog- 

 bund, dækket af frodigt græs og blomsterrige urter eller i det mindste af 

 et grønt lyngdække. Havde vi paa forhaand ventet at finde dette, bliver 

 vi bittert skuflet. Vi gaar gjennem en jevnt skraanende birkeskog, der 

 under navn af Langlien strækker sig langt opover Volen, det eneste større 

 fjeld vi maa passere under vor vandring op til sætrene, og bunden i 

 denne skog er undtagen paa et m3'rlændt parti bevokset med tæt, alenhøit 



1 Se medfølgende kart. 



