12 HANNA RESVOLL-HOLMSEN. M.-N. KL 



grænse, i blandingsskog af furu og birk (rubr. 4), og endelig med resultatet 

 af en undersøgelse af bundvegetationen i birkeskogen lige ovenfor furu- 

 skogens grænse (rubr. 5). Alle 5 lokaliteter befinder sig paa samme 

 skraaning, men i forskjellige høider; de har alle svag heldning og sydlig 

 eksposition; og da jordbunden vistnok ogsaa er den samme overalt, kan 

 vel disse undersøgelser egne sig til sammenligning af vegetationen i for- 

 skjellige høider omkring furuskogens grænse. De nederste lokaliteter 

 (rubr. I og 2) kan ogsaa ansees for temmelig typiske for dalsidens furu- 

 skoge i sin almindelighed. 



Kaster vi et blik paa tabellen, falder det overordentlig lille artsantal 

 for karplanternes vedkommende os straks i øinene. I rubrik 2 og 3 er 

 der saaledes bare 6 arter, et mindre antal end jeg tidligere har fundet ved 

 samme slags statistiske undersøgelser. 



Samtidig med birken kommer flere arter til, særlig Betula nana, 

 Trientalis europaea og Solidago Virga anrea. I blandingsskogen finder vi 

 II arter, i birkelien ovenfor 12, et i sig selv lidet artsantal til birkeskog 

 at være. Ser vi paa kryptogamernes forhold, er dette omvendt af kar- 

 planternes. Mens vi for de sidste planters vedkommende finder et arts- 

 antal i de 5 rubriker af henholdsvis 9, 6, 6, 11, 12, finder vi for kryp- 

 togamernes henholdsvis 14, 16, 17, 12, 10. Summerer vi det samlede 

 artsantal for hver rubrik, findes tallene 23, 22, 23, 23, 22. Det samlede 

 artsantal er altsaa omtrent det samme. 



Sammenlignes de 3 første rubriker, som viser bundvegetationen i ren 

 furuskog, ser vi, at den iste omtrent mangler Empetmni nigrum, mens 

 Callnna vulgaris er den mest dominerende karplante. Skogbunden var 

 ogsaa fysiognomisk præget af denne plante sammen med Cladonia rangi- 

 ferina coll. Callnna vokste for det meste paa smaa tuer. Paa denne af 

 Cladonia og Calluna prægede smaatuede bund, der var overordentlig 

 udbredt og efter mit indtr3'k vel saa almindelig som den, der er fremstillet 

 i rubrik 2 og 3, vokste der op en mængde smaabirk og kun sjelden en 

 smaafuru. Paa næste lokalitet derimod (rubr. 2) var der mere smaafuru, 

 som sammen med smaabirk stod spredt i bunden. Her er Empetrmn 

 kommet med blandt de dominerende arter. Paa denne lokalitet var 

 Vaccinium Myrtillus og dernæst ^/;-ay?^.v7/05a de .planter, som fysiognomisk 

 prægede den største del af bunden. Paa enkelte steder var dog Calluna 

 sterkt fremtrædende. Rensdyrlaven skinned overalt igjennem. 



Paa 3die lokalitet (rubr. 3), nær furuskogens grænse, saaes ingen 

 smaafuru, men endel smaabirk og spredte enerbuske. Skogen var aaben 

 med forholdsvis høi, pen furu med rette stammer, smal krone og blad- 

 bærende grene langt ned paa stammen. Bunden var her fysiognomisk 



