24 HANNA RESVOLL-HOLMSEN. M.-N. Kl. 



hyppighedstallene for bundvegetationens planter fra de samme lokaliteter; 

 disse tal findes nedenfor i de tilsvarende rubriker, tab. III. 



iste lokalitet laa lige nedenfor sætrene, paa svag, slettelignende skraa- 

 ning. Den laa i 900 meters høide paa tørt underlag. Tiltrods for dverg- 

 birkens store hyppighedsgrad var dog krattet fysiognomisk præget af ener. 



2den lokalitet laa omtrent 60 m. høiere, paa jevn skraaning og lige 

 ovenfor de øverste sætre. Den grænsed paa begge sider til græsbunden 

 mark med smaa vandsig. Her virkede baade eneren og dvergbirken, 

 begge de dominerende buske, omtrent lige karakteristisk i fysiognomisk 

 henseende. De 2 graavidjer, Salix glauca og lapponnm, som var tilstede i 

 temmelig stort antal, var paa grund af sin ringe udvikling lidet fremtrædende. 

 Bundvegetationen bestod af et blandet selskab af planter. Baade græs og 

 lyng var rigelig tilstede. Marken var tuet; tuerne var for det meste 

 dækket af lyng, ialfald i den øvre del, mens græssene særlig forekom i 

 den lavere del og mellem tuerne. 



3die lokalitet befandt sig ovenfor plataaranden, i i 047 meters høide. 

 Den var fysiognomisk behersket af dvergbirk, som dog ikke fuldstændig 

 dækkede bunden; der var kratløse flekker iblandt. 



Af vidjekrattene er det kun enkelte af vidjebeltets, som jeg har rukket 

 at undersøge statistisk. Før jeg gaar over til at omtale disse nølere, skal 

 jeg nævne et par ord om vidjekrattenes forekomst forøvrigt. Særlig 

 almindelige er de langs elvene og bækkene i birkeregionen. Her fore- 

 kommer Salix nigricans i krattene; men disse er dog særlig sammensat af 

 graavidjer, der her ofte blomstrer meget rigt. Baade S. lapponnm, 

 glauca og lanata er oftest rigelig tilstede; den sidste er dog særlig 

 fremtrædende og har paa saadanne lokaliteter sit fornemste voksested. 

 I vidjeregionens krat er den ikke almindelig. Langs elvene mangler 

 ingen af de i omraadet forekommende pilarter. (Se fortegnelse over kar- 

 planterne.) Dernæst forekommer vidjekrat paa myrene. De almindeligste 

 arter er her Salix' lapponnm og myrsinites. Desuden forekommer der som 

 før nævnt vidjekrat i forsænkninger i skogene. Den almindeligste pilart i 

 omraadet er absolut Salix lappoimm ; den hører til landskabets fysiognomisk 

 virkende planter sammen med de før omtalte kratdannende buske, Jiiniperns 

 comnnitiis og Detnla nana. 



Angaaende vidjekrattene i vidjeregionen, da er ikke særlig gunstige 

 betingelser tilstede for deres dannelse, og deres forekomst er derfor 

 temmelig sparsom. Det smukkest udviklede vidjebelte saa jeg paa vest- 

 skraaningen af Storhø. Her dækkede vidjekrattene den lavere liggende 

 del av fjeldsiden i hele dens længde. Men Storhø er ogsaa omraadets 

 høieste ijeld, i 630 m. høit, og den omhandlede fjeldside har jevn om end 



