32 HANNA RESVOLL-HOLMSEN. M.-N. Kl. 



partier var der en bevoksing af fjeldplanter, særlig Sa/ix /lerbacea, der 

 for en stor del var formationsdannende. Ovenfor denne del, som maa be- 

 tegnes som det egentlige sneleie, var der et tydeligt belte med Nardns 

 striata som den mest karakteristiske plante, et udpræget iV^r^«5-belte. Dette 

 belte var ogsaa tuet, særlig i den nedre del. Ovenfor Nardus-stricta-heltet ■ 

 og dækkende den øverste del af den bratte, men jevne skraaning, var der 

 i hele dennes længde et belte med udpræget lyngmark. Bredden af dette 

 var fordetmeste en 6—7 meter; kun paa enkelte steder var det smalere. 

 Dette belte er det, som er betegnet som 4de lokalitet, tabellens rubrik 

 4. Det var ikke saa tuet som de 2 førstnævnte partier. Paa den skarpe 

 rand mellem skraaningen og den jevne lavhede bagenfor var der en krat- 

 stribe af Bctnla nana og Junipcrtis communis. 



Lyngmarkbeltet var fysiognomisk præget af Empctriim, Phyllodoce, 

 Vacciniiim Myrtilhts og uligitiosmn. 



5te lokalitet laa i 1 220 meters høide og var den høiest beliggende 

 lokalitet jeg saa med typisk udviklet lyngmark, 



I indledningen er omtalt den eiendommelige dannelse Grønringen, efter 

 hvilken fjeldet bagenfor har faaet navn. Som vi husker, var den halvcirkel- 

 formige fjeldr3'gs ostende brat afskaaret af en stor bue, en bred grøn ring, 

 som omgav et parti med mindre skraaning end ringens, og som omsider 

 gik over i fjeldsletten nedenfor. Selve ringen var for den alier største del 

 en alpin græsmark med et Nardus-heXie i midten efter hele længden og et 

 Juncus-tri/idus-helte paa begge sider. Men i S3'd grænsede den til et 

 brat parti, som var udviklet som lyngmark. 5te lokalitet udgjor en del af 

 dette parti. Den var sterkt tuet, med sydlig eksposition. Den var for kar- 

 planternes vedkommende artsrigere end de øvrige lokaliteter. 



6te lokalitet var beliggende i Grønhøs nordside, men paa den mod øst 

 vendende skraaning af en liden bækkedal. Den laa lige ovenfor trægrænsen 

 i 1 050 meters høide og var fysiognomisk præget af Vacciuium Myrtillus. 



Paa denne side af Grønhø var saadanne skraaninger med lyngmark- 

 vegetation meget almindelige. 



