1914- No. 7. STATISTISKE VEGETATIONSUNDERSØGELSER. 45 



Græsmarken. 



Der er undersøgt 3 typer af græsmark, først den dyrkede, som var 

 repræsenteret af sætervangene (den her i trakten almindelige benævnelse), 

 videre den smalere eller bredere græsstribe, som næsten altid ledsagede 

 fjeldbækkene og elvene, og endelig en alpin xerofil græsmark, som fandtes 

 i eiendommelig udvikling paa en mængde fjeldskraaninger, hvor sneen 

 pleiede at ligge længere end paa de omgivende steder. 



Resultatet af undersøgelsen findes i tabellerne for de 3 følgende 

 afsnit. 



Den dyrkede græsmark (sætervangene). 



Jeg har til undersøgelse heraf valgt 7 lokaliteter, alle fra Fadfjeldsæter 

 og fra samme sætervang. De laa i omtrent samme høide, mellem 940 og 

 950 meter, med svag heldning og sydøstlig eksposition. Som tillæg til 

 oplysningerne foran i tab. VIII kan følgende anføres : De 5 første lokali- 

 teter er alle pløiet, enten høsten før eller samme vaar, som de blev til- 

 saaet. De 2 sidste er aldrig pløiet. 



De 5 første gjødsles hvert aar, i begyndelsen kun med naturgjødsel; 

 senere veksles hvertandet aar med naturgjødsel og salpeter. 5te 

 lokalitet er desuden et aar gjødslet med thomasfosfat. De 2 sidste lokali- 

 teter (6 og 7) gjødsles aldrig. 7de lokalitet brugtes for længere tid siden 

 som indelukke for kreaturene om natten og blev paa den maade over- 

 gjødslet. De 2 sidste lokaliteter slaaes aldrig. 



Angaaende kryptogamernes forhold, da var der paa de 2 sidste 

 lokaliteter, som stod naturtilstanden nærmest, baade mos og lav i bunden, 

 skjønt ikke særlig fremtrædende. De findes opført i rubr. 6 og 7. Paa de 

 5 første lokaliteter var kryptogamerne ialmindelighed sparsomt tilstede og 

 er ikke taget med i undersøgelsen. Jeg skal dog anføre, at Funaria 

 hygrometrica var meget almindelig paa lokalitet 3 (rubr. 3). Den var som 

 oftest sporebærende. 



Alle de 5 dyrkede lokaliteter har efter pløiningen været tilsaaet med 

 byg og det frø, som skal give oprindelsen til den senere engvegetation. 

 Bygget giver engplanterne beskyttelse under spiringen. Denne metode er den 

 mest anvendte i egnens sæterregion. Dog var man enkelte steder begyndt 

 at sløife bygget og lade de unge planter klare sig paa egen haand. 

 Bygget slaaes om høsten det første aar og bruges som grøntfoder. Naar 

 det er fjernet, finder man tilbage mellem straastubbene en yderst aaben og 

 uudviklet vegetation. En saadan bygager med begyndende engvegetation i 

 bunden er den i rubrik i. Næste aar er mere vokset op. Vi ser da en 



