62 HANNA RESVOLL-HOLMSEN. M.-N. Kl. 



Myrene og kilderne. 



Vi har nu tilbage de plantesamfund, som er knyttet til en fugtig jordbund. 



Vandplantesamfund fandtes ikke i det undersøgte omraade, da dette 

 manglede tjern. I Enunddalen derimod er der endel smaavande nedenfor 

 Dalsæter, paa den vide sumpslette, over hvilken Enunda slynger sig i roligt 

 løb, foruden etpar større vand som Store Mælsjøen og Fundi. De faa vand- 

 planter, jeg saa under en rask vandring opover Enunddalen for gjennem 

 Enstakaskaret at komme ned i Kakeldalen, er taget med i fortegnelsen over 

 karplanterne. Paa den nævnte sumpslette vilde der sikkerlig være vandplante- 

 samfund at finde. 



Myrer over større horizontale flader fandtes i trakterne omkring Fad- 

 fjeldet kun i den nedre del af birkeregionen. Af saadanne fandtes der to 

 større myrer, en paa hver side af Kakella, lige ovenfor furuskogens grænse. 

 Den ene laa i 890 meters høide under Haanæskletten, den anden i 916 

 meters høide under Volen. Den sidste var den fugtigste og var tydeligvis 

 dannet ved tilgroning af et tjern. 



De 3 første rubriker i tab. XI viser resultatet af 3 undersøgelser fra 

 disse 2 myrer. Fra myren under Haanæskletten er der én undersøgelse 

 (rubr. i), fra myren under Volen 2, en fra den fugtigere og mest typiske 

 del (rubr. 2) og en fra dens lidt tørrere randzone (rubr. 3). Begge var 

 udviklet som græsmyrer. 



iste lokalitet var (den 20de aug.) ikke fugtigere, end at den kunde 

 passeres overalt. Den grænsede dels til Haanæsklettens birkeklædte skraa- 

 ning, dels til flade strækninger, bevokset med krat af vidjer og dvergbirk 

 eller udviklet som lyngrig lavhede. Den var fysiognomisk præget af 

 Carex rostrata og Eriophormn angustifoliuni. De saaes sjelden blomstrende. 

 Det samme var tilfældet med Carex chordorrhiza, som var den hyppigst 

 forekommende plante. Moser var meget almindelige i bunden, særlig 

 Campylium stellatian og Drepanocladus exannulatus , dernæst Scorpidium 

 scojpioides. Af de mere sparsomt optrædende moser saaes Milium sub- 

 globosum, Calliergon sarmentosiim, Drepanocladus intermedius, Dicranum 

 scoparium, Fissidens osmundoides og en Sphagnum. Myren var smaatuet; paa 

 enkelte af tuerne saaes Cladonia)silvatica og rangiferiiia samt Cetraria nivalis. 



Myren under Volen var som før nævnt et tilgroet tjern. Man kunde 

 paa grund af høstfarvning (i8de august) alt paa lang avstand skjelne mel- 

 lem selve myren og dens tørrere randzone. Den sidste omgav myren 

 som en gulgrøn ring. Farven skyldtes Cai-ex rostrata. Myren selv var 

 mørkerød, hvilket skrev sig fra Eriophorum angustifolium, hvis blade var 

 rødbrune paa den yderste halvdel. Kom man ud paa myren, af hvilken 

 et parti er undersøgt (rubr. 2), viste det sig, at den foruden Eriophorum 



