64 HANNA RESVOLL-HOLMSEN, M.-N. Kl. 



de 2 foregaaende lokaliteter. De mest karakteristiske arter var Carex 

 pulla, Eriophorum vaginatum og i mindre grad Eriophorum angustifolium. 

 Lav var her som ellers paa myrene lidet fremtrædende. Moserne var 

 derimod rigt repræsenteret. Den almindeligste var Drepanocladus exanniilatus. 

 Almindelige var ogsaa Mnimn stibglobosiim, Campylimn stellatum og Palu- 

 della squarrosa. Sparsommere forekom Drepanocladus intermedius, Campto- 

 thecium nitens, Lophozia polita og Ptilidiiim ciliare. Splachnum ampullaceum 

 saaes paa gammel kogjødsel. 



De 3 følgende lokaliteter er af en anden beskaffenhed end de førnævnte 

 myrer. De har ligesom de 3 sidste heldende underlag, men er af liden 

 udstrækning og findes nedenfor kilder. Saadanne findes i stor mængde i 

 trakten og kommer særlig frem langs elve og bække under de paa lerlag 

 hvilende løsafleiringer. Vegetationen nedenfor dem er allerede paa lang 

 afstand let kjendelig paa sit grønne mosteppe, i hvilket karplanterne op- 

 træder spredt. Der fandtes dog en type af den, som i udseende mere 

 nærmede sig græsmyrene end kildevegetationen. Denne type er her re- 

 præsenteret af rubrik 7. Dens lokalitet var af ringe udstrækning. Den 

 var omgivet af aabent krat, bestaaende av dvergbirk og iblandet ener. 

 Bundvegetationen i dette krat var næsten som paa lavheden. 



Den lille myr var omgivet af en smal randzone (rubr. 8), hvis vegeta- 

 tion var en blanding af myrens planter med dem i det omgivende krat 

 foruden endel for randzonen karakteristiske arter. Paa grund af denne 

 blanding er artsantallet i randzonen for karplanternes vedkommende kommet 

 op i hele 57. 



Den lille myr fandtes paa Volens skraaning ned mod Langbækken i 

 980 meters høide. Der fandtes mange lignende i de nærmeste omgivelser. 

 Som man ser af tabellen, er artssammensætningen ganske forskjellig fra de 

 føromtalte myrers og skyldes vel de letforvitrende krystallinske skifre, som 

 dannede underlaget. Disse var blottet paa et lidet stykke langs bækken. De 

 mest fremtrædende planter var Carex iistidlata, panicea og Cobresia bipartita 

 samt Saxifraga aizoides. Den sidste var dog ikke tilstede overalt, men 

 gjorde sig sterkt gjældende ved sin blomsterrigdom. Myren var smaatuet. 

 Moserne var baade her og i randzonen, særlig i den sidste, smaa og for- 

 trykte og blev. ikke undersøgt. Af det indsamlede materiale sees dog, at 

 Dissodon splachnoides var almindelig paa myren, og at følgende arter 

 fandtes i dens randzone: Dicramim scoparium, Lophozia quinquedentata og 

 ventricosa, Chamocarpon quadratus og Tortella fragilis. 



Randzonens vegetation var yderst fortrykt. Den bedst udviklede plante 

 var Carex rupestris. Der fandtes store flade tuer, paa hvilke der vokste lav 

 i anseelig mængde indblandet i den øvrige vegetation. 



