1914- No. 7. STATISTISKE VEGETATIONSLNDERSOGELSER. 65 



9de lokalitet laa i 845 meters hoide paa skraaningen ned mod Kakella. 

 Den havde nordlig eksposition og besad en mosrig kildevegetation. Af 

 karplanter var Eçuisetuin-arter de mest dominerende. Lav fandtes ikke. 

 Den mest almindelige mos var en halvmos, som ikke er blevet bestemt, 

 da det indsamlede eksemplar tabtes underveis. Næsten lige almindelig var 

 Paludella squarrosa. Derefter kom SpJiagiiiDU IVarnstorfii og Drepanocladus 

 cxaimnlatus. Sparsommere forekom Aiilacotuniitui palustre, Camptothccium 

 iiitcjis, Mccsca trichodcs og Ccphalozia ßiiitaus. Meget sparsomt forekom 

 Cinclidium styginm, PtilidiiDii ciliare og Thitidiuni lauatnni. 



Der blev ikke foretaget flere statistiske undersøgelser af kildevegeta- 

 tionen. Jeg skal bare anføre endel af de almindelige notater, jeg gjorde 

 om denne slags vegetation. 



Fra en vandrig kilde i Svarthaugene kan nævnes følgende: Kilden 

 flød ca. 20 meter henover et næsten horizontalt underlag, før den gik over 

 til en almindelig bæk. Den horizontale del dannede et 3 — 4 meter bredt 

 baand, sterkt grønfarvet af moser, som omtrent skjulte vandet. Disse 

 moser var delvis den lysegrønne Aulacomninm palustre, delvis den mørke- 

 grønne Callicrgon saruientosuDi. I det vanddrukne mosteppe var der 

 større eller mindre be\"oksninger af Saxifraga stcUaris og Epilobium 

 Horneuianni. Op af mosen stak ogsaa skud af Equisetuui arveuse og 

 afbidte tuer af Aira caespitosa. Denne vegetation gik ind mod bredden 

 over i en randzone af Spliagiuun rccun'nui og i mindre mængde Dicra- 

 nella squarrosa. I denne vokste Phlewn alpinum, Calaniagrostis neglecta, 

 Poa pratensis og Juticus filifonnis. Det tilgrænsende plantesamfund var 

 krat af dvergbirk og ener iblandet Salix glauca, lappomnn og phylicifolia. 

 Selve opkommet dannede en halvcirkelformig vandansamling, delvis dækket 

 af en mos. 



Ved bredden vokste Carex cauesceiis og dens form subloliacea, videre 

 Goodenoughii, Calamagrostis neglecta og J uncus filiformis. Paa selve bredden 

 saaes Sardus stricta, Betula nana og de førnævnte graavidjer samt flere 

 moser. Denne del af kilden var omgivet af græsmark, i hvilken' A'(7;y///5 

 stricta var fremherskende. 



Som regel havde dog kilderne heldende underlag. Fra en ganske 

 liden kilde ved Langbækken noteredes følgende planter: 



Hovedmassen af vegetationen dannedes af 2 lysegrønne moser, Mino- 

 bryiim albicans og Pliilonotis fontaiia. I mindre mængde optraadte Dicra- 

 nclla squarrosa og Drepanocladus intermedins. 



I mostæppet vokste Saxifraga stellaris og aizoides, Saussurea alpina, 

 Tussilago Farfara, Aira caespitosa og Epilobium alsinefolium. 



Begge de omtalte kilder fandtes i birkeregionen. 

 Vid.-Se!sk. Skrifter. I. M.X. Kl. 1914. No. 7. 5 



