1 55. 

 PHELLANDRIUM Aquatigum. 



StÄkra. Kaxstähra, Vatteiif enlol. 



Örtstjelken grenar sig 1 2, och dessa åter i 2, 

 o. s. v. (kljiievis). Bladen äro 5-4 falcligt par- 

 bladiga med utspärrande tillbaka böjda grenar. 



Linn. Fl. Sr. p. 91. Cl. 5. Pf.ntandr. 2:gyii. ( Uinbellat.Te. ) Lilj. Sr. 

 Fl. s. 124. kl. 5. Femmann. 2 qrinn. med svepen vid do små parasollslällii. 

 och alla frukibäiande blommor. Murr. App. Med. T. 1. p. .^67. Fischerstr. 

 Ekou. Dikr. i. Del. 5.628. Pharm. Foeiiiculi atjuat. S em in a. 



Oiäkran har bJifvit märkv.ivdia for sin skaclli^liet orli gif- 

 tiga natur för hästar. Man trodde nemlioen , att en skal- 

 Insekt (Curcul. parapleclicus). som lefver irinli örtstjelken, 

 skulle, sedan den vore med örien lörtärd, söka sip en ut- 

 gång och därigenom skada så betydliga delar, att hästen 

 deraF blefvelami bakdelen, eller Hck ])HrapIegi. Denna giss- 

 ning har sedermera icke vunnit i trovärdighet; utan synes 

 det sannolikare, alt on) växten hyser nägot för luislar gif- 

 tigt , bör det sökas i växtens egen natur, snarare än i Insek- 

 tens närvaro. — Roten varar blott 2 år, är taj^pformig, 

 tjock, med små trådrötter, som s'itta liksom i ringar kring 

 roten; trifves bäst i diken , fiskdaminar, kärr och bäckar; 

 blommar i Juli, och bar mogna frön i Ang. ell. Sept. ört- 

 stjelken är trind , fårad , ihålig , och nedemot roten liksom 

 ledlidl, krokig, grenig och bladig. Blnden äro vidt ut- 

 bredda, trefaldigt penntaggade (iripinnata) eller parbladiga 

 ocli inskurna. Småbladen soin stå under vattnet äro nästan 

 hårlika. Parasollgrenarne utgå midtemot bladsljelknrne, 

 äro \idt utstående och ha många strålar. De små para- 

 sollställningarrie äro ganska täta. Svepen bestå af mångn 

 hårfina bl.id. De yttre blommorna äro störst och oordentliga. 

 Blonifodret 5:l>ladigt. Frukten äggformig, något hoptryckt, 

 slät och kiönt med framstående lemningar eller bloridoder 

 och pistill. — Siägtet har alla sinåblommorna frukthäi ande, och 

 de som sitta midtuii äro minst. Frukten sådan som den 

 nyss beskrilne. I Roths Fl. förenas släglet med Ligu.- 

 sticum ; men Smith anser det såsom närmast slägt med Oe- 

 nanthe. Då man vet att rarasoUhlnmnioriia (I 'mbi Hata?) 

 utgöra en ^^'P.n. naturlig örtHock, är det lätt alt hanfura 

 denna till sm räiia Ordo Naluralis. 



