i5G. 



CarexArenahia.. 



armiiirkie ändteligen, alt Sarsaparillen ickealJtid linmtades 

 af en och samma art, och när deriill lades dess dyrhet, 

 började inan söka ett medel bland andra växter som vore af 

 samma lyckliga verkan. Vid medlet af sist lörllutna sekel 

 begynie man i Markbrandenburg att nyttja roten af denna 

 starrart, i stället för Sarsaparillen, ocli den har sedermera 

 såsom sddan blifvit allmänt bekant. Man har redan till 

 samma behof föreslagit rötterna af åtskilliga andra arter i 

 detta slägte, och troligen finnas ännu flera, som i brist på 

 någondera af de föreslagna, göra samma gagn. Likväl bör 

 det ej förtigas, att elter kemiska undersökningar, innehål- 

 ler den rätta Saisaparillen mera slemämne och jordaktiga 

 delar, än Starrarternas roller, livilka dock i dekokt skum- 

 ma sig och visa en sSpartad natur. B.oten af Sandstarren 

 har en svag men angenäm aromatisk lukt dåden är frisk ; 

 en mjölaktig, söt och något balsamisk smak. Ju djupa- 

 re den växer eller liijger i jorden, ju verksammare anses 

 den vara. Den har blifvit använd såsom Sarsaparillroten, 

 mest i form af dekokt, ehuru äfven extraktet brukats^; 

 och utom nyttan i veneriska åkommor, har den blifvit 

 använd mot slem, som besvärat lufröret, reumatiska ocU 

 gikt-krämpor, såsom fördelande , involverande och ökan- 

 de svertens och urinens afsöndring. För närvarande lid, 

 har Sarsaparillens förvärfvade anseende mot det veneriska 

 onda ansenligen altagit, och följaktligen bör man icke 

 vänta underkurer af den, som kanske ofuUkomligen upfyl- 

 ler dess ställe. 



Tab. — lig. a. ett hanblomster — b. honblomster, bå- 

 da förstorade — c. ett moget ax (sammansatt af flera 

 småax) i naturlig storlek. 



