CRATÄEGUS OXYACANTIIA. 



H A G T o R N» 



Grenarna äro taggiga. Bladen trubbiga, glatta, 

 mest 5:flikiga och mot ändan sågtanda^e. 

 Blommorna ha a-5 pistiller. 



Ijtnn. Fl. Sa. p. 167. Cl. 12. Ieosandr. 2.gyn. l.ilj. St. Fl- s. 13^. 

 K.L 8- TjugemäJHNINGAR. aicjvinn. Fischerstr. Ekon. Dikt. 4- D«l. s. i5. 



XJLagtorn är en af våra större bn^<arter, allmän i Sverige, 

 icke nogräknad på jordmånen, lål häliign vindar och tritves 

 bäst på stenbunden ni ark, samt blommar i Juni. Rötterna 

 gå temligen djupt ned i jorden. Grenarna ha slät bark, äro 

 styfva, breda sig vidt ikring, äro taggiga och göra godt 

 li.ign i gärdesgärdar. Bladen sitta skiftevis, ha bladsijel- 

 kar, äro mest Sklufne eller flikiga med sågtandade (likar. 

 De bvita, stundom rödletta , blomqvastarna sitta i grenar- 

 nas ändar ; bloinmorna äro ibland dubbla ; de ha vanligast 

 2 pistiller. Mogna frukten är blodröd, äfven, fast sällsynt» 

 gul eller hvitaktig, och innesluter i en mjölig saft, i-3 

 stenar eller kärnor med stenhårdt skal (drupa), som oftast 

 ha hvardera ett frö eller kärna. De som åtskilja slägterna 

 Hagtorn, Mespil och Rönn, söka skilje - tecknen mest i 

 löfven, emedan Hagtornens äro flikiga, Mespilens helbräd- 

 dade, och Rönnens parbladiga; blommor och frnkt äro 

 till det mesta alldeles iika hos alla åcssa. slägten. Dr. 

 Smith förenar Mespilen och Hagtornen till ett slägte och 

 bestämmer med bibehållande af namnet Mespihis , slägt- 

 karakteren sålunda; Blomfodret 5.klufvit; blombladen 5; 

 stenfrukten danas nedanför blomman och hyser 2 stenar 

 med 2 kärnor i hvardera stenen. — Naturliga örtffocken är 

 Fnihtträd (pLae. Pomaceas). — Den såsom alart hittills an- 

 sedda Cratcegus monogyna (Enqvinnad Hagtorn), som har 

 en pistill, slörre, mer flikiga och mot ändan smalare^ löf, 

 är tvifvelsutan skild frän denna Hagtorns-arten ; jag har 

 sett flera i form af träd, med stam och krona; ett, som 

 växte i Bohus-skären, hade stam af en alns omkrets och 4 

 alnars höjd, samt en stor orh tät krona. I häckar växer 

 den dock som buske, förmodligen emedan den ägas och 

 skares; men den synes mera eftersträfva forin af träd- 

 stam, hviiket ej den allmänna Hagtornen gör. 



