i6i. 

 PiUMEX AcuTtjs. 



Spetsbladig Syra. Jlusisyra. På Finska: HavonJiiiraJiCi, 



Suolaka. 



Bladen äro aflångt hjertfornuga och spetsade, 

 Blomklcrsaine hn smala spetsijja Örtblad. Blom" 

 mom a siira i krans, äro 2köi»ade, och få af- 

 långa , spetsade och nå^ot landade fröskal, 

 som alla ha en upphöjd iiilång knöl. 



Zinn T. Su. p. iiS- Cl. 6. HEKANDr,. 5:i;yii. Lllj. Sv. Fl. s. i"4. Kf. 

 7. TiEMÄ>.N. 5:iiviuii. Mtiir. Anp. Med. 'i. 4. p, 541. Vhaim, Lajratbi 

 aculi 1. Ox}Iapa|lii Radix, Herba. 



Oyislägtet lemkannes med Sbladigt bJonifoder; 5 hnp. 

 växla bloinbhid ; ett ensamt okamiot bart IVö , som siiler 

 ölver blonsnian, r^cli niån^klufiia näikin. Det äi Ihjs oss 

 temligen ukt på arter, jbifaid liviika diPiia är allmän 

 på nä^ot Fuktiga stalJen, såsom vid dammar ocfi diktn, 

 samt fiinner stund<"m till ]iar alnars Ix' jd. D( n blonimar 

 i Juni eller Juli, Ijar mångårig rot ocii kaniig, lårad och 

 gkut stjelk. I synneiliet de nedtrsta bladen och stundom 

 älven de öfra , äro vid basfn hjertforndgl ul.skurnfl, med 

 bladsljelkar Jörsedda, lausettlika, spetsade, utbredda och i 

 brädden knapj^f vågiga. BU)itiklasarne eller de sljeikar^ 

 hvarpå blomn)orna kransvis /innas fastade, växa upprätt, 

 grtna sig cell lia till skiltes sittande grenar. Blommonia 

 äio talrika^ sitta tätt, liänga ri»-clåt orh utgöra en half- 

 kraiis kring stjelken : blonikran5arne lia olta ett smalt lan- 

 seltlikt , spetsigt örtblad vid sina lasten. Fiöskalen, 3 till 

 antalet lör livart Irö, äio atlångt lanseltlikh , något lan- 

 dade otli alla med en stor, afläng, kornlik upphöjning 

 försedda (granifera). Fröen äio små. — Med denna (ör- 

 blandas olli en annan art, kallad Rmn, nemolnpathjirn t 

 hvars fiöskal äro helbräddade och Örtens gienar mera ut- 

 spärrande, samt dt- ölra bladen alla lans» ttlika. — Natur- 

 liga öitflockm lör detta slägte kallas hålviixter eller Ole- 

 racecu pl:(v. 



Den cylindriska, finfinstiocka roten är ntvertes brun 

 «ch ini ljusgul, ulan lukt, n ed något sammandragande 

 lindrigt bäik smnk ; meddelar ål välten sin gula färg, iiixen 

 som krossade iröen, hvilka färga del möikrödt. De sist- 



