MILIUM Effusum. 



L u K T G R 1 s. J^lysJifgräs. Arnur. 



Stråen äro nppratfa, strekade och blarliga. Blom- 

 vippan är iiibredLl, stor, med många strödda, 

 äggrunda blomster, utan borst. 



JL/r/n. F!. Su. p. ai. Cl. 3- Triandh. 2:gyr,. Lilj. Sv. Fl, s. 35. Kl. 3. 

 Trsmämn. 2:(]^viunv 



A. 



\.l jMilieslägtet, hörande till naturliga ortflocken Grä- 

 sen, är hos oss ännu blott en vild art bekant, allmän på 

 fuktiga skuggrika ställen i skogarna, med blomster i Juni 

 och mångårig tradig rot, från hvilken flera strå, ofta i^- 

 sXn länga, uppskjuta. Bladen äro i kanten sträfva och lukta, 

 nära vid gräsets rot, nästan likt Vårbrodd (N:o ii) eller 

 Melotenklufver (N:o &^. Blonivippan utgör gräsets topp 

 och har många hlouunor, som sitta strddda på de hårRna 

 grenarna, hvilka 2-3 eller flera tillsamman, utgå fråa 

 strået och synas liksom sittande i krans (verticillaii)» Dessa 

 grenar dela sig sedermera i smärre, hvilka ha hvardera i 

 -ändan ett blomster, bestående ai a äggformigt spetsiga 

 Och kupiga blomfoderskal, som innesluta 2 mindre och 

 kortare blomsterskal, med 3 ståndare^ dubbelt längre än 

 skalen, ocb 2 fjäderlika, på sidorna utskjutande märken. 

 Det sist anförda, som angår sjelfva blomstret, utgör til- 

 lika slägikarakteren. Blommorna ha någon likhet med 

 Slokslägtet (Melica). 



Luktgräset är väl icke ,^ såsom ett utmärkt fodergräs^ 

 allmänt föreslagit ibland hushållsväxtema, men förtjenar 

 visserligen alt blifva det, ty boskapen äter det begärligt; 

 det växer högt och trifves på fuktiga skuggrika ställen, 

 der få andra nyttiga växter kunna odlas. Fröen samlas i 

 Juli eller Augusti då de vanligen äro mogna och sl\s an- 

 tingen om hösten, sedan de fått något toxka , eller om 

 våren, oth fordra lÖs god jord^ helst på något fuktig jord- 

 mån, som. tillika har skugga. — Af de flesta gräsfrö kan 

 nödbröd beredas; och tjenar äfven detta gräsets frö dertill; 

 men som de äro både små och icke talrika, så är nyt- 

 tan af dem, i detta afseende icke särdeles njärkvärdig. 

 Hemtamde fåglar äta dem gerna och försmå ej heller bla- 

 den. — Alt föidrilva insekter och mal med starkt luktande 



