169. 



R I n E S N I G U U M. 



brukar man änwu, alt till gurf^clvaitpn blan("!a nius eller 

 sylt af Svarta Vinbär och all längsnmt saitit ofia nedsväljti 

 smärre porlioner deraf under luils-sjuka. Såsom syrliga 

 firo de kylande, läskande och emolslä röta; men egent- 

 ligen hafva de ingen egenskap, som rekommenderar dem 

 Jramlur andra bär, emot halsHuss. Ganska godt vin, och 

 så kaJladt Vinbärsvalsen, som är en svalkande smaklier 

 sommar-dryck, tillredas af dessa bär efter flera väl kända 

 uppgifter [Bergii mat. med. — Vnanner atl tJllr. vin — Mams. 

 Warg Hjelpreda — C/ioinel Usuelles — TJemachy l'art du 

 Destillat, m. fl). — Späda eller nyss utslagna blad, brukas 

 till Té, i stället för Oslindiskt. En del bereda dem der- 

 lill på det sätt, att de doppas i vört och sedan rostas 

 lindrigt på halster och torkas långsamt i skugga. Somliga 

 nyttja dem, tillika med späda qvistarna, i form af dekokt 

 mot gikt och utslags-sjukdomar. Färska löfven med eller 

 utan qvistar, förändra smak och utseende hos vin och brän- 

 vin, och skola göra det smakligare, — Boskapen äta bu- 

 sken allmänt. — Planteras med afskurna telningar, som 

 nedstickas i jorden. Omplantering i fet och god jord, 

 bidrager till fruktens förbättring. 



Tab. — fig. a. en öppnad och utbredd blomma, hvars 

 Inre delar synas. — b. ett blomblad. — c. en fruktklasa 

 iHied bär af största sorten. 



