170- 



Skrratula Tinctoria. 



omkostnarlerna. Den som samlas ])å ängarna skall, efter 

 Hr. Stepli. Banets lörsilkran, sällan fås fri från gräs och 

 iVäinniflnde inblandningar och således ge en gul färg, som 

 ialler mer och mindre i grönt. Dess rätta färg går nära 

 ljus citrongult och ger starkare oJive nuancer än Vau. 

 Ibland de flera sätt att färga med denna växt, på hvilka 

 i de; flesta hushållsböcker beskrifningar förekomma, vill 

 )au, lill någon rättelse, utom det som bliiVit vid föregåen- 

 de färgväxter nämdl, anföra exempelvis, alt Ängskäran, sam- 

 lad före fnila blomningen och torkad i skugga eller luf- 

 tigt rum, kokas med litet kalk en timmas tid. Det förut 

 i alunvatten kokade och sedan torkade yllegodset, lägges i 

 färgsop]-)fln och får gul färg. Dfitta gula blir grönt om 

 det doppas i blåkypen. — Till linne i ti , tas till ex. a ^ 

 Ängskära, som kokas i timma i 6 kannor vatten med 8 

 lod pottaska. Afsilade spadet lemnas att svalna något i 

 trädkäril, då i lod hnstöLt spanskgröna tillsattes och om- 

 röres , att det må blanda sig; häri lägges linnegodset i 

 timmas tid, upptages, sköljes och torkas samt blir gnlt. 

 • — Med tillsatts af galläpple och iernvitriol, förändras gula 

 färgen till mörkare eller ljusare oliv. — På åtskilliga or- 

 ter bruka bönderne, att koka alunbetadt yllegods med 

 torkad och hackad Ängskära, hvartill under kokningen 

 sedan slås lut och kokas ytterligare, då det blir gult. — 

 Boskapen nta den torr ibland annat foder och äfven sedan 

 man kokat den till färgning, så att man behöfver ej anse 

 den samma såsom onyttig. 



Tal). — lig. a. ett af småblomstren med frukt ämne. 

 — b. e:r. frö. — c. hår, soin betäcka iVukifästet tuiellaa 

 fruen; allt i naiurl. storlek. 



