172. 

 PAPvNASSIA Palustris. 



Sl ÅTTERÖR T. Hvit VLSsil. Fl 6 flor t. JijertebUid. 



Örtstjelken är rak, kantig, enbladig och enblom- 

 mig. Bladen äro hjertformiga, släta, helbräd- 

 dade; de vid roten ha bladsljelkar. liåfiin^s- 

 huseii 5, fjälHka, kantade med hår, som ha 

 knappar. 



Linn. Fl. Su. p. pg. Cl. 5- Pentandr. /i:gyn. LUJ. Sv. Fl. s. 102. 

 Kl. 5. TiMMAKK. i:ijvinn, Pharm. Hepaticae albae , lleiba, Flores.3 



P 



å ängarna, isynnerhet der jordmånen är våt och fuk- 

 tig, ser man vid slåtterliden i .luli eller Ang., denna vakra 

 hvita blomma höja sig öTver gräset på sin enkla och nå- 

 got vridna stjeik. Den äger en mångårig rot, sammansalt 

 af flera små lökar, stora som små ärter, samt åtskilliga 

 trädlika rötter, flera rotblad, och ett enda blad på stjel- 

 ken, hvilket saknar bladstjelk, men är liksom de öfriga, 

 hjerlformigt och ådrigt. Blomman har 5 bredl ovala blom- 

 blad, längre än det 5klufna blomfodret och tecknade med 

 genomskinliga ådror; inom blombladen äro lika många 

 gulaktiga, spadiika , saftiga fjäll, kallade håningshus, för- 

 sedda på öfre kanten med i3-i6 syllika hår, hvilka sluta 

 sig med små gröna klot eller knappar. Emellan dessa , 

 till sin form så ovanliga håningshus, u])psliga ståndarne, 

 hvilka med sina ljusgula, hjertlika knappar, lägga sig 

 succesift, en och en i sender, öfver pistillens märke, som 

 först synes enkelt, men blir sedan 4deladt. Fruktämnet 

 är ägglikt. Fröhuset är 4s^aligt och har ett rum för 

 många små frö. — Blomfodrets form, blombladens antal, 

 de besynnerliga håningshusen och fröhusets sammansätt- 

 ning, utgöra slägtkännetecknen för denna täcka ört, som 

 af v. Linné, i anseende till blomstjelkens och blomfodrets 

 form samt fröens f;iste, räknas till naturliga öriflocken i 

 Åhc/i/br7m'ge (Campanaceae). Jiissie7i gör den närmare slägt 

 med sina Cappariäes ; men rätta stället är ännu obestämdt, 



v. LiNNK anni-irkte att örten i Westmanland nyttjades 

 kokad i dricka mot halsbrånad och Gmelin , att den i 

 Siberien användes mot strangnri; uppgifter af hvilka Läka- 

 ren likväl icke lur yäata stor nytta. Växten smakar liiet 



