xf.. 



ACrARicus Dehciosus. 



Knappast Irir nä^on Nation sätta mera värde pä Svam- 

 par ;iii den Ryska. De ;ita ganska mänga slag oih är det, 

 enligt uppgilten i Fallas Hesa (T. i. p. 44), så väl som 

 elter mänga andras muntliga berrittelser , sannolikt^ att 

 ganska fa Svampar äro oljenlige att äta, då de rätt tillagas. 

 Emedlertid varnar dock smaken på råa Svampen olta, odi 

 råder lill iörsiglighet vid dess bruk. En (\f\ Svampar brän- 

 na på lungan såsom starkpeppar, göra sveda och dra små 

 blåsor, då deras salt vidrör tungan, eller svamp ämnet tug- 

 gadt, blandas med saliven. Hiskan, ehuru länge räknad 

 icke allenast till de oskyldiga, utan älven till läckerheter 

 på de (öinämares bord, saknar icke egenskapen att väcka 

 en svag slickande smak på lungan, då den tuggas rå, och 

 förtjenfir således icke namnet Deliciosus , livarpå Bolet. 

 ediilis, eller ;.ijjga Kosvampen med större skäl kunde göra 

 anspråk. Kokad och lagad lörgår likväl bilteiluten. — I 

 Ryssland skall man bruka att tillaga Riskor på* flera sätt: 

 lill ex. sedan ikilvorna äro bortrensade, och den hinnan, 

 som omkläder hatun ofvanpå, boiltagen, uppkokas vatten 

 med g.inska litet salt, livari de rensade svamjtbiiarne läg- 

 gas och lå en gäng uppkoka. Delta vattnet afhälles, och 

 de således förvällda Svamparna läggas stderuitra i ättika, 

 med näg(;t lagerblad och litet peppar samt kokas lindrigt, 

 lemnas att svalna, slås sedan i stt.nkruka , som lilltäppes 

 och lörvaras. — De kunna älven färska oeh som nyss 

 nämdt är lörväilda, stekas i griidda och smöi\ Eller ock 

 rensade, kokas do vid sakta eld med litet vatten, tills de 

 äro väl mjuka, då smör, persilja, peppar m. m. tillägges 

 och kokas vidare. — I såser och äfven lagade såsom en 

 rätt, blandade med Champinjoner och andra ätliga Svampar, 

 förtäras de allmänt om höstarna ; inlagde pä ett eller annat 

 sätt, förvaras de ofta för att använ(,ias till matlagning öfver 

 vintern. — Att Svampar innehålla färgämne, ser man tj^d- 

 ]igcn. Någre till ex. yjg. violaceiis, färgar saliven violett: 

 då den tuggas rå; andra förändra lärgen dä de brytas och 

 liksom anlöpa i luften; åtskilliga till ex. ^g. coccineus ^ 

 croceus ni. fl. sönderkrossade, ge en saft, som färgar pap- 

 per med nästan lika så högröd färg, som Svampen sjelf 

 ägde förut. Anställda försök hafva bekriiftat den gissning, 

 att man med Svampar kunde färga; men dessa äro ännu 

 för få och för litet varierade för att ge något allmänt och 

 säkert utslag. Det synes emedlertid som det vore nödigt, 

 att dertiil nyttja unga färska Svampar, nyss plockade, tidigt 

 om hösten och fria från maskar. De försök jag i höst 

 gjort med Riskor till färgning, ge anledning till denna för- 

 modan. Risksaft med alun skall sätta gul färg pä linne 

 efter Linders uppgift. 



Tab. — fig. a. en ung Risksvamp. — b. en gammal 

 djupt skälig med koncentriska ringar och nedlöpande skiU 

 vor. — c. en ung, klulven i tu, för att vi-.a stjelkens Ulå- 

 li^het såsom e;a pip. — d. skifvomas ovdjaijng. 



