'75. 



FRAXirfUS ExCELSIOl. 



Inlusion pa barken, med vatten, synes mot dagen gul, 

 riJen mot ett mörkt föremål blaaktig; i denna Llöta som- 

 ^^8^ tjg'2t, som de ärna f;irga i PJatiiummer (n:o (j5). Pul- 

 vret strö somijge och olta med iördel p:i el.-.ka rötsår, i 

 synnerliet hos boskap. Åt Getter och Hjortar ges barken 

 som vinterlöda och för lungsiktiga fSr bbmdas den sön- 

 derslött i Malörtsdekokt. — Lujven laxera lindrigt ock 

 Tiro njgot urindrilvande. Redan ilrän Dioscoridis tid, har 

 det vaijt bekant, att deras utpressade salt ©cii sjeliva löf- 

 ven iiirska och sönderstötta, skulJe tjeisa mot ormbett. 

 MoTiLiii gal' invertes af saften med något iranskt vin blan- 

 dad, ett sj)etsg'as hvor haiitimnia; de stötta och pressado 

 löfven lät han lägga på såret. Somliga ha tilJikn gilvit bom- 

 olja och thcriak, som kanske verkat mest. PAV^/V/j' anmiiiker 

 att ormar ej trifvas i grannskapet af Askträdet. Pu sår ocli 

 svulJnader läggas stundom friska och stötta löf. Såsbm vin- 

 terfoder åt liornboskap äro löfven nyttiga, men böra, för 

 att ej skada trädets grenar, alstx-ykas och ej brytas. På 

 Asklöfvcn linnes i varma länder och kanske vissa varma 

 somrar älven hos oss, ett ämne, som tillredes af en insekt 

 (Chermes), enligt Modéer.s nppgift, och blir till utseende 

 som små kådaktiga gryn och till smaken sött. Detta kal- 

 las Manna och hämtas väl egentligen ]iä en annan art, 

 (Fraxin. Ornus), i södra Europa, men finnes äiVen på 

 andra trädslag; det nyttjas som ett lindiigt laxernibdel. 

 I synneiliet i Skåne, träffas ofta på Asklöf så kallade 

 Sp.-inska fhigor (Meloö I. Lytia vesicator.), hvilka på ut- 

 bredda dukar kunna nedskakas och sandas. — Froon ha 

 en slickande och något bitter smak och brukas stundom 

 al Sockerbagare att med socker öfverdragas ; sådana kan- 

 derade Asklrö likna insockrad kobeber till smaken. Som- 

 lige tugga om morgnarne Askfrö såsom pieservatif i fuk- 

 tig cch töcknig vätlerlek. — p^eden är hvit, hård, seg, 

 vacker och ådrig; i synnerliet roten. Piunstafvar gjordes 

 mest af Ask. 1 i''inland brännes af veden ett slags olja 

 eller tjära (Saarnenterva), på samma sätt som vid Björk 

 (n;o 8o Tom. 2. Till. s. x.) nämdt är; och brukas mot 

 andiäppa, kolik, frossa m. m., men det bör ske med försig- 

 tighet. — Triidet: skadar ej särdeles gräsväxten. Med mog- 

 na frö och älven med rotlelnhngar lortplantas det lätt. 

 Fröen täckas med i tums djup jord, vattnas och rensas 

 irån ogräs; plantorna utflyttas efter par år och tjena så- 

 som träd, i allér m. m. 



Tab. — fjg. a. en ensam blomvippa, — b. hanblom- 

 nia utan pistill. — c. honblomma utan ståndare. — d. en 

 skonad blomma ; de 3 sista förstorade. — e. ett fröhus 

 som öppnat sig, — f. moget frö. — g. en civist med 

 många hopsittaniie blomvippor. — h. cjvist xuga löf ocli 

 intkt. 



