178. 



SIUM Latifolium. 



B r. E D B L A D 1 G S 1 U AI. 



ÖrtsfjeJken är rak, kantig och glatt. Bladen 

 penntaggade: småbladen aflångt lansettlika 

 och jemt sågtandade. 



Linn. Fl. Su. p. 90. C!. 5. PENTANnn. 2:gyn. i/7/. Sv. Fl. s. lao. 

 K.1. 5.T£.MMASN. a:.pjiiii. K. Fett. Ak. IlanJl. 1750. .s. 2g5. 



D. 



ess krypande mångåriga rot, som viiscr på fuktiga 

 slällen i diken, smä bäckar och åar, uppskjuter bl.ndiga, 

 föga greniga , ihåliga stjelkar, som ha till skiftes sittande 

 udda- parbiadiga blad, med mot hvarannan sittaude lan- 

 settlika småblad, som äro utan stjelkar, ådriga och glatta; 

 de bladen som äro under vattnet äro oftast flikiga. Para- 

 sollblommorna sitta i stjelkändarna och på sidan, ensama , 

 upprätta, stora och platta. Allmänna svepet (n:o 104) be- 

 står af flera lansettlika, stimdom liikiga, stundom sågtan- 

 dade småblad. Småsvepen äro ätfgforniiga och korta. 

 Blorxilodret är 5-taudadt och litet. iMombladen spetsiga, 

 inböjda, likformiga, men till storleken något olika. Fruk- 

 ten är liten och strekad. I Juli eller Aug. blommar den. 

 Slägtet kännes med nästan äggformig, hoptryckt och stre.- 

 kad frakt, mängbladiga svepen och hjertlika, enformiga 

 blomblad. — Nat. örtflocken kallas Farasolll/lommor, 



Man har misstänkt denna växt och ansett örten så- 

 som skarp och skadlig samt roten såsom giftig, i anled- 

 ning af Hr. Be) ersteris berättelse i K. Kett. Ak. Handl. , 

 att boskap, som ätit roten, fallit först i stark svettning och 

 sedan blifvit sjuka , samt att några dött deraf. Kn liten 

 gosse, som förtärt roten, blef äfven sjuk. Dessa rötter 

 gåfvos blandade i kli , i för stor dosis, för att tjena såsom 

 förvaringsmedel, hvilket bland allmogen skall vara bruk- 

 ligt i vissa landsorter, mot sjukdom lios boskap. Emed- 

 lertid är det visst, att flera år å rad om hösten, har jag 

 sett kor, utan minsta olägenhet, äta växten, och endast 

 lemna de grolVa stjelkarna , som de förmodligen funnit för 

 sträfva. Blandad med sjöfoder är den torkad ej heller 

 skadlig. — Man anser Parasollväxter, hvilkas rätta hemvist: 

 är på torra stälfen, misstänkta och farliga alt förtära, dä 

 de träjfas växande i vatten eller på vät och fuktig jord; 

 också har man anmärkt , att den skarpa och brännnnde 

 ef;enskap, som Angelikan tuggad röjer, blir ansenligen 

 ökad och kännes starkare då den vuxit i vatten. 



Tab. — hg. a. en blomma. — b. ett frö, sedt på 

 sidan. — c. fröet, sedt ofvanifrän; alla 3 förstorade. — 

 d. frö i natiirli" storlek. 



