i8r. 



RUBUS Idaeus. 



eller mjölk, syltade med socker eller haning, odi ntt mnn 

 al' utpressade sfilien, med lillsnts al' socker eller liåning, 

 genom gäsning k.>a tillreda ett vJilsmakligt vin, eller med 

 b;iren sätia deras smak pj vatten, bränvin, utländska vi- 

 ner, ättika ocli öl samt svagdricka, är allmänt bekant och 

 sättet alt verkställa det, i de flesta Hushålls och Kokböcker 

 upptagit. 1 Lilliauen ]>credes al' b;'iren tt» berömdt vin, och 

 Kys.sarne tillaga ett rörtjäiriigt mjöd af Kallon. I febrar 

 liar Hallon, såsom läskandc och kylande, lika förljenst med 

 anrlra syrliga frukter af denna art, och beredes under 

 kokning af saften med socker, en sirap, som ijenar att 

 blanda i drycken för dem som ha feber. — Killingar och 

 Getter skola mycket tycka om Hallonlöf. Busken bör 

 planteras glest, med telningar som lätt gro, allenast nå- 

 gra rötter medfölja; de sättas tidigt om hösten, att de 

 hinna rota sig innan vintern. Grenarne bära ej frukt förr 

 än på andra året, då de sedan torka ut, ehuru roten varar 

 flera år och ger årligen nya skott. Om jorden emellan 

 stånden eller buskarna, liöst-tiden uppgräfves, rensas och 

 godes , samt det torra riset ulskäres, blir frukten större 

 och smakligare; jordmånen bör vara sandblandad. Bäst 

 är att livart 4-5:te år plantera den på nytt. Men man bör 

 ej använda denna buskart till häckar, emedan den upp- 

 fyller platsen med rotskott, som omsider qväfva allt annat. 

 I trädgårdar brukar man helst de h-vita Hallonen såsom 

 sötare och finare till smaken. 



Tab. — fig. a. fruktfäste och blomfoder. — b. frukt 

 eller hallon. — c. en ståndare. — d. pistiller med frukt- 

 ämnet. — €, blomblad; allt i naturlig storlek. 



