i85. 

 AFxNICA Montana. 



B ER GARN I K A. SaTlkt-Hmis hlomvior. Vild rinojblomm/l: 

 Hästfihler. Brud/nunner. Milrrhlomster. 



Bladen äro aflångt äggformiga , helbräddade 

 och på örtstjelken midt emot livarannaii sit- 

 tande. 



Linn. Fl. Su. p. sgj. Cl. 19. Stngenes. poljgam. superfl. Lilj. Sv. 

 Fl. s. 36o. K^. i5. Svågrar, olika svägerl. eller inångsifte. K- Vete. jik. 

 Halldi. Vol. 2. s. 206. FischersCr. Ekon. Dikt. 1. B. s. iSg. Veckoskr. £öt 

 Läk. D. S. s. 185- Murr. App. Med. T. i. p. 157. Sv. Hedin Bruk och 

 Kytta af Arn. ni. ,S:o 1789. Piderit rharm. Rat. p. la. 8:0 i782' Arnem. 

 Chir. Arzneimittell. 8:0 1799. p. 106. Hiifel. Jurti. d. prakr. Arzn. K. 5cc. 

 B. a. 5. 9. ir. /(i/z^z Ausw. d, Arzn. mitt. &c. 1. B. s. 170. 8:0 1797. Phann. 

 Arnice 1. Doron. ''erru. Rad. Herba, Flores- 



I 



Vestergöiland, på öarna i Bohus skärgård, i Smålancl, 

 Skåne och Tyskland, men ej i England, växer Berga.rnikan 

 allmän pä öppna fält och ängar, liar mångårig rot och 

 blommar i Jnni och Juli. Örtstjelken, stundom I aln hög 

 är något klibbig, fint luden, som oftast mångblommig, 

 med egen något obehaglig lukt och blommoi\ som vända 

 sig efter solen, samt stora aflänga rotblad. De i ändan 

 taggade strålblomstren ha 3-5 otydliga strängar, wlan stån- 

 drtrknappar, lastade nedtill och ini på blomsterpipen, 

 olvanför fruktämnet. Diskblomstren äro 5flikiga (icke all- 

 tid 5fhkiga) och ha 5 bruna niainenter, hvilka ikring den 

 aklufna pistillen äro till en pip hopväxte. Detta är slägt- 

 karaktern, och naiurl. örlHocken för Arnikslägtet kallas 

 växter med Snmviajisatta diskblonister {^^\^ comp:re disc;35). 

 Den art man ansett såsom artförändring , som jag funnit 

 växande i Enontekis lappmark, är skild från denna, med 

 enblommig örtsijelk och aJla bladen smala, lansettlika och 

 nägot iv.dna, och kunde kallas Fjäll, arni k a (/irn, alpina). 



Såsom ett kraftigt retmedel och med mycken fördel an- 

 vänd vid många tillfällen, har Bergarnikan lilnge utmärkt 

 sig bland inhemska medikamenter. Elera dess namn till ex, 

 panacea lapsorum, Fallkraut och dylika, tillkänna 

 ge redan i förhand, dess verkan mot stötar och iaii. Okun- 

 nige Aptekare förfalska den stundom med andra biommor 

 (t. ex. H3pocha:r. macul.), som likna Arnikan, och är det 

 icke underligt, om då utslaget vid dess bruk, blir oväntadt.] 

 Den är bisk, något bitter och skarp, samt littt samman- 

 dragande, och ger gnuggad en ^'<'3.^^ aromatisk lukt; är 

 retande, stärkande, nyttig mot röta såna oftast antingen 

 svcit - eller urindrifvande, ehuru stundom ingendera af 

 nämde verkningar synes. Sjelfva örten, som sällan brukas, 

 är mindre ret.^^.nde och mer sanmiandrai^ande samt \äcker 

 ej sä lätt kräkning som blommorna, hvilka jiysa något 

 Larts-äajue. Altrendeis nyiijas blonunurna och ges som 



