Arnica Montana. 



Té i infusion , ellpr dekokt , ellei txlr.tkt , eller som pul- 

 ver, di', dosis 1 skrupel, götts lill in >s med liuning odi 

 tages 54 gSngcr oin dagen. Till i liber kokht^lt vatten, 

 tar man frän t till o dj.iktrur <if' bJomrnornfi , att bruka 

 som Té och deaiiH dryck lörl<';f<s i Hcra portioner om 

 dagen; al roten, som älven nyare Aukturer beröir^ma, ges 

 åt, lullväxta frän 5 lill 20 gran i pulver, lielst i jiiJlerfoim. 

 Utverles iiro blommorna, såsom lordefandc, luktade med 

 t. ex. kandertspirilus, eller kokade i vatten till omslag, liögst 

 berömda mot blanader, lail, stolar och krossningar, dä 

 tillika infusion ges inverles ; äfven tjena de tiii insprutnin- 

 gar i gamla pipsår och lill omslag mot rötsår, såsom ock. 

 mot börjad kallbrand; med tillsats af iMillefol. (n:o 74.) 

 minskas dess retande kraft. Dr. Fäes har med 5 delar 



fcina (5^i) och 2 delar af blommorna, (5'j) i pomerans- 

 gjrap till mos, gifvit på fritiden, botat dd envisaste fros- 

 sor, hvaremot likväl Bergii erfarenhet kan anföras alt 3:dje- 

 och 4:de dagsfros-»or, deraf bldvit förvärrade. Dessutom 

 bar Arnikatis nytta visat sig i bröstsjukdomar af asthe- 

 nisk natur (peripn. notiia, nervösa, putrid;^) utan inllam- 

 xnation; efter häftiga skakningar, till befordrande af ut- 

 gaina vätskors absorption; i rötfebrar, då verklig svag- 

 het (debil, recta) synes; i nervösa och maligna febrar; 

 i blodstörtning efter det; svåiaste anfallet, dä svaghet 

 eller kramp märkes och i synnerhet om utvertts vald va- 

 rit orsaken; i rödsot säsom infusion på blomman, med 

 tillsats af vinättika och altésirap; i hosta och katarr 

 •utan feber, med mycken seg slem, krampaktiga spännin- 

 gar i bröstet och öfvergång lill kronisk natur; i lindriga, 

 Eartiella och ej för gamla lamheter t. ex. i ögonnerven, 

 varaf svarta starren uppkommer, och i urinbläsan m. m. ; 

 i afstannade regler och hämmadt afslag; i galsot af 

 yttre våld elles: stötar; i svindel m. m. Men ett så verk- 

 samt medel fordrar försigtigliet vid dess bruk och bör ges 

 i småningom ökad dosis. Vanligen följer på dess bruk, 

 äckel, kräkning, ångst, ökad 'smärta på skadade stället, 

 krälande känsla såsom af elektriska stötar m. ni. hvilka 

 olägenheter pläga dock snart försvinna. Emot för stor 

 dosis och dess skadliga följder ges ättika. — K;gs första 



Lifrn. Hr. Ass. Hedin bar, efier l:yh»åe. ändamål, förenat med Armkans 

 bruk, dels Ftabarljer , dsis Sjlmi.ik och stimdom svertdnlv,.nde medel 

 och funnit def ga.iska föniumligt. Tii-iÄ Läk .re liafva vid .svara koniu- 

 Bioner, blanader och stötar .sett ovititadt Iscklig.'» yeiknm-.irat denna 

 växt, hrars allmännare användande, del är un. pitjiotisk s!;>ldigliet atl 

 öuska och rekommendera. — At Bosk.ip, sora bKIVi! stångad eller .idie 

 »f uirertes vald, ges dekokt på hela örten. Csiter endast ata f^en. xill 

 Uk«medel samlas roten och örten tdlp^t om våren; bloinmjria tagas 

 nys-: förr an åa äro fulit uts'aKna. — Att räcker och bestand.- jM tar« 

 (kall af blommorna kunna eiU;'!las, säger Dr. Olin, men om äätiei yttrar 

 han sig icke. Ensprumingar af iufusion på^ Arnik-;. t lelvat>de HdStart 

 åiiror, ha åstadkommit lamhej, som varat några timmar. 



Tab. — %. a. ett tväköit»<;c diikblomster.— b. ,-tt <">npnadr g.i1!b?om- 

 Ster ni(fd ständ.ire utan knappjr. — c. ett slralbl jmster ut ui stånd. n«iaj>- 

 pac. -« d. kii mei Ijau. -' e. eit Uädiki fjunjalia farsioiade. — Lrotb-a*. 



