Fucus Vesiculosus. 



icke med säkerhet bestämdt. Rér/i//>n/rs och G^rtncn 

 stiidiga meningar om köndelarna hos Fiikus-slägtct , synas 

 icke pa nog lillr.ickh'ga observationer griincladc. Del iwir 

 emedlenid i sysiemet lätt sin plats elu.r Laharne, ibland 

 'de så kä-ilade ^/^er, som löreoå Svamparna, men Jörtjenar 

 ,€tt rnm i en egen örtflock, lör hvilken Prof. Acharins 

 föreslagir, namnet Vhycei. v. Lihsé ansT.g Fukusartema 

 såsom akönade och bcstiimda karaktc ren lör siägtet såle- 

 des: alt de släta biasorna med inv;il(la härlika trådar, 

 skulle utgöra hanen, och da vjutiulla bläsorna skulle inom 

 små vårtorna hysa ensamma frö, och löljaklligen svara 

 JTiot honblomster hos andra växter. 



Blåsiakus är ett förtiäffligt gödjiingsämne i synnerhr-t 

 på sandiga åkrar^ emedan den på lerjoid bibehåller lör 

 länge luktighcten. På öarne Juia och iikj^e har man sett 

 boskapen vid cbbcn ordentligen inHnna sig pä stränderna, 

 för alt äta den, (kanske dock mest lör Hals-tångens skul!) 

 och äfven Hjortar ha i samma afsigt efter storm, kommit 

 Hed Irån bergen till halstranden. Svin äta den, i synneriiet 

 kokad och med påströdt sädesmjöJ , enligt /i/^/zV/j anmärk- 

 Iiing. Till taktäckning, att blanda i lera till väggar i Ims, 

 och till stängsel i stallet; lör jordvall elier gärdesgård, 

 nyttjas denna, tillsamman med andra uppkastade sjöväxtei', 

 i Skåne. Under nama af Kelp, är ett alkaliskt salt be- 

 kant, som genom förbränning ymnigt erhålles af Blåsfu- 



kus ; 5 5 Aska, ge zl- ^ Lutsalt. Dertill samlas växten, 

 torkas i små högar, och förbrännes långsamt efter hand i 

 ien stenlagd grop. Massan som iTis, liknar röd och het 

 aska, samt omröras liastigt med en jernraka, till dess den 

 .börjar sainmrmlöpa, hvart:fter den lemnas att svalna, blir 

 solid eller last och kallas då Iiel;j samt säljes vid Såpbru- 

 ken och Glasmanulakturer. Det är en betydlig exporrvara 



®ch sätta Oboanie på Jura sä mycket värde på viiy.ien , att de rnlla 

 stenar i hafvel vid stranden, i afsIgL att Fukusartema mätte växa på 

 <lem och förökas. — Emot skroller län Fiussel gnida svullnaden med 

 friska bliisoriia till dess deii iniiehåilna vLiökan genomträngt huden; eller 

 cck tog hcjji i Juli månad, vid pass par skåip. fulla Fukusbläsor, slog 

 <3flrpå ett qvarter sjörätten och lät sta 14 dar i glaskäri), dä vätskan bler 

 tjock, niistaa som hänini^ ; detta si!adt gor.cm glest linne, tjeiiie att i 

 handen pnida svulsten med, 3-4 gånger om dagen. I begge iallen tvät- 

 tades efteråt deu angripna svnllna körteln mad halsvatteo , och berömmer 

 jhan detta afven vid scirreusa bröst och skörbjuggartade härdheter. Hans 

 ■9^e^etable ^Ethiops, rekommenderad sor.x lösande ocli som tandpulver, 

 hvarmed skörbjnggV-iktigt tandkött skulle gnidas, var denna Fukus , bränd 

 i öppen luft tilF' svart pulver. — Åtskilliga utländska f.rrer (palmatus , 

 escnlentus, saccharinus) kunna ätas; men det är mig obek.int om försök 

 med denrw som ncdbröd?ämne blifvit gjorda. — JNär uppkastade sjöväxter 

 lukt» ovanligt illa, förebådar det elakt' väder, säger maa vid de siränder, 

 ås\ deuua Fiikiis linnes. Hviikålshufvuden inpackad», med stjelkeu uppåt 

 i denna växt, förvaras länge f/iska, höst och vintertid deruti. 



Tab. — iig. a. en del af stamblader med de så kallade hanblåsorna , 

 afskurr.j. — b! en vårta af de förmodade honblåsorna. .— c. en ganska 

 mycket förstorad rérta af samma slag, hvaraf ses att den har andra 

 Strödda vårtlika punkter pä sig. — d. en förstorad del af samma blåsa 

 «:ed sin vårta och dess öppning. — e. de för fly aajedd^ $niå kroppar, 

 iffrttorade. 



