LOLIU.AI Ti: IMU LENTUM. 



öfii^a delar liysa iVjnnodliyen Jitet eller intet af fröena 

 döivande kralt ocli bo.sk.-ipt-n , som kunna utan fara äta 

 det torkadt bland annat löder, får sällan tilllalle all äta 

 Dårrepet friskt, emedan det växer i åkrar mest bland 

 Korn, Lin och annan vårsäd, Ijelst på fuktig jord och 

 frodigast våta semrar. INästan öfver hela Europa, äfven i 

 lilla Asien och Egypten träffas detia grässlag och kring- 

 sprides såsom vid Landhafre (n:o i4''0 sagdt är, så att det 

 stundom kan synas såsom ren säd förvandlades i åkern 

 till Dårrepe. Sådant liTmder om dess frö legat t. ex. några 

 år i jorden, men gynnas af fuktig väderlek, att de gro 

 hastigt upp och förqväfva säden. Dol utrotas genom dik- 

 ning och djup plöjning, hvarigenom åkron uliork.is, och 

 med förekommande af frösättning eller fröens fällande på 

 åkern, då gräset såsom ägande årig rot, måste försvinna.' 

 Dä v. Linné träffade det på Gotiland ganska ymnigt till- 

 lika med Landliafran, a svåra och besvärliga ogräs, påtnin- 

 tes han om de passande orden i Virgilii Eklog, ubi infelix 

 Lolium, steriles nascuntur AvcncB. Han tillägger att dess 

 verkan skall vara n'indre sj^nbar och farlig i bröd, än i 

 dricka , då det förorsakar yrsel. 



Tab. — fig. a. ståndare, pistiller och håningshus i ett 

 småblomster, något förstorade. — b. ett smäblonister med 

 sina blomsterskal och borst, förstor. — c. ett stycke af 

 axstjelken, och hela blomsterskalet med det deremellait 

 sittande småaxfästet, hvarpä småblomstren sutit. 



