197- 

 BOLETUS Edulis. 



Ätlig Pips vamp. pä Finska: Lefinuin-sienn. 



Hatten iir ofvanpå kupig, smutsigt gulbrun, 

 torr och skinnlik; inuiuler med smutsigt hvita 

 eller gulgröna pipor. Foten är gråhvit, vid 

 basen tjock och lökformig, uppåt smalare med 

 korta bruna strek nätibrmigt öfverdragen. 



Tersoon Synops. Fung. p. 5io. O. Fr. Miiller Efteireiu. om Svampe, 

 isaer Rörsvampens velsmag. pilse 4:to i/G"]. 



H 



-ade Mykologien eller läran om Svaniparnn, llingre tid 

 varit ett älskadt föremål lör Botanistens granskande upp- 

 märksamljot , skulle utan tvilvel \år titls Nalurlorskare 

 mindre bfliöft beklaga sig öfver osfikeihet i svamparnas 

 skiiiemärk^n och det mörker, som höljer läran om deras 

 tillväxt orh organisation. Det synes som man till slut upp- 

 skjutit att sludcra deras -latur, derlöre att de sist i syste- 

 met förekomma; de förljcna iikväl i intet afsecndej alt 

 såsom utan intresse förbigås. Deras hastiga tillkomst och 

 utvecklmg ofta på rn natt eller ett dygn; deras lika un- 

 derbaia förvandling , stundom i ett flytande lärgndt ämne; 

 deras uppt^hällsort , oita på ställen, til; hvilka man ej lätt 

 förklarar huru frö kunnat komma, än i trädens höga top- 

 par pä någon ruttnande gren, än i tilltäppta källrar der 

 intet annat växtlif kan underhållas; deras bpsynnerlig.i 

 byggnad och sammansättning, så olik den af andra naiur- 

 alsier; doras egna fortjdanlningssätt , afvikande från de 

 öl'"iora oss bekanta naturens utvägar; och ändtelioen deras 

 egenskap alt ofta visa en frisk och liflig yta, fastän de 

 inom sig nära lootals Insektlarver och maskar: alla dessa 

 omständigheter, förmodar jag, kunna icke vara likgilltigit 

 föremål för filosofens undersökningar, bidragande pä 

 en gång till vettenska pnns framsteg och vårt slägtes för- 

 delar. Alen i den ovisshet, som emedlcrtid råder i kän- 

 nedomen af Svamparnas natur, vore det, äfveu i händelse 

 af misst.>g, kanske bland de mest ursäktliga, om man i 

 växtriket aiisåge Svamparne, som bebo de af röta angrip- 

 na delar, såsom svarande mot maskarna i djurriket, hvil- 

 ka påskynda djuiiska bygonadens förstöring; eller om man 

 ställde Svamparna , antingen såsom hemvist för oräkneliga 

 småkräk , eller såsom föremål liknande djuriska samman- 

 sättningen, på gränsen emellan djur och växter i Zooly- 

 ternas grannskap. Deras egentliga plats såsom länkar i 

 Katurkedjan, hvtlken för oss så ofta visar sig afbruten , 

 är således ej lätt att bestiuuma. Tydligare linna vi huru 



