^97- 



BOLETUS EdULIS. 



naturens Uppliofsman i ?ivar j)unkr, livar d<^'l ocli "hvart 

 och tit helt af de iöremäl soxn oni^ilva oss, ini ryckt stäm- 

 ■pAn al sin visliftt och makt; det som saknar nyhetens 

 Viirde, läster väl icke alltid nog var uppmiirksamlu t , men 

 söka vi ölverallt de mer och mindre synli^^a S{)ären ni' det 

 allvisa Uppholvet, albrytas vara nndeisjkniiiaar beslan ligt 

 af vördnad, hänryckning ucl; beundran. 



Den svamp vi har i figur meddela, framkommer i 

 Augusti och September, mest i sko^-ar af barrtr.-ia, dork 

 äfven i de af Bok och Björk, på torra npplu')jda siWlen; 

 på öpj)na fält ocii ängar har jag < j träffat <\>r\. Sent på 

 hösten finnes vid Carlberg en i allt annat iikiiande den 

 här alritade, men med nästan jemn^inal, högre och sma- 

 lare svamptot, mindre tydlig nätlormig yta och något min- 

 dre hatt och ständigt snmlsgrå pipor (B. scaber? Sowtithy 

 175); kan ii;inda är den blott <n artlörändring. Ätliga 

 pipsvampen liar verkliga trådlika rötter; ju yngre, ju 

 mindre tydliga äro psporna; ju äldre, ju mera öppna de 

 sig, bli gulgnma orl' innehålla ett möikt fiöstolt samt skil- 

 ja sig frän foten. Köttlika massan är snöhvil, solid och 

 på unga icke v.iltenaktig. Hattens färg och dess torra 

 skinnlika yta, lökformiga foten med rutforniiga nätet af 

 fina mörka strck. och kötiinassans hvithet, som ej i luften 

 ändrar sig , utmärka denna Iran andra Pipsvampar. Den 

 är förträfflig till mat. VUnhis och Martinlis omtala Boleli 

 såsom Romarnas yppersta läckerheter. Agrippina blandade 

 derföre i en rätt al svampar det gift , som slutade dess 

 Gemåls Kejs. T. Claudii dagar. De böra samlas medan 

 piporna ännu äro hvitgrå, då högst sällan någon larv fin- 

 nes i svampen; men bortplockas alla i otid , blir följande 

 året ingen eller ringa skörd. Skinnet och piporna bortta- 

 gas, och hvita massan, som äfven rå smakar angenäm och 

 något lik mandel, kokas i litet vatten, hvilket derefter af- 

 hälles; de förvällda svampbitarna kokas sedan i litet köttiM 

 so]>pa och stulvas med smör, persilja och litet karde- 

 mumma. Eller ock tillagas af foten med äggulor, persilja 

 och lök, en massa, som lägges pä den förut rensade hat- 

 tens undre sida och stekes med smör på papper i tårt- 

 panna. Den tjenar 'i\'i\Qr\ som Champinjoner att inlägga 

 i ättika och bruka till kötträtter. Man kan också på 

 trådar torka de rensade svampbitarne och bruka dem 

 som Murklor. Fransmännen kalla alla dessa slags pip- 

 svampar med ett allmänt namn Pied de Bo:nf. 



Tab. — lig. a. en fullväxt, som dock träffas stundom 

 nästan dubbelt större. — b. en klufven svamp, som visar 

 hattens undre sida, piporna och köttaktiga massan. — c. 

 en nyss uppväxt, ung svamp. — d. något af piporna iör- 

 storadu 



