9. 1 0. 

 Ses LER I A GOERULEA. 



Öf/crtron, skyddad af okunnigljetens mOrker, utbredde 

 fordom GuJomligheter öfverallt, ocU i dessas verkningar 

 sökte inan beqvämligen orsaken till de Jiändelser, som an- 

 nars i naturen voro svära att förklara. Elfvarnc voro 

 efter fornLidens begrepp och Sveriges hedniska Gudalära, 

 smä fromma varelser, som bebodde strömmar och smärre 

 vatten, samt svarade ungefär mot Romerska Mytologiens 

 Tritoner. Dä man ännu icke viste att ett eget grässLig , 

 genom sin iärg och egna sätt att växa, lörorsakdde helt 

 naturligt de ljusblå fläckar, som man ofta säg på ängar- 

 na, tog man såsom vanligt sin tillHykt till okända sjelf- 

 skapade varelsers åtgärd, och inbillade sig att der de så kal- 

 lade Elfvarne dansat i ring, uppkomm.o på ängarne sådana 

 runda olikt färgade fläckar. Med Naturalhistoriens framsteg 

 har många fördomars och vidskepelsers förstöring varit 

 förenad, och ju mera de praktiska vettenskaperna odlas, 

 ju mera måste antalet af falska begrepp minskas. — I 

 hushållningen är gräset föga märkvärdigt i annat afseen- 

 de , än att det utmärker, enligt Bar. Braimers tanka (om 

 åker och äng s. 119)) dålig sidländ jordmån och tillkän- 

 nager, när det finnes pä ängar, att dessa böra genom af- 

 loppsdiken, plöjning och gödning uttorkas och jordmånen 

 förbättras. Dess starka härdiga rot förqväfver andra väx- 

 ter i sitt grannskap och äfven små buskar; i synnerhet har 

 man trott sig finna Enbusken mycket hindrad i sin växt 

 .och stundom utrotad af Ellgräset. 



Tab, — fig a. ett af småaxen med a blomster ock 

 hvar sin blomskärm. — b. blomskärm. — c. det inre blora- 

 sterskalet. — d. det yttre Siuidade. 



