*» '7 

 f>. I 'J, 



ASPARAGUS OfFICINALIS. 



ters framlockande ur jorden. De livita med giornktig 

 knapp anses vara bäst; dessutom jii t)ockare ocJi niöiflre, 

 ju bättre. Växten eller roten bör åtminstone vara 3 år 

 gammal, förr än man börjar nyttja skotten, oth längre än 

 till medlet af Juni månad skäras de icke; roten måsteder- 

 vid aktas. Man räknar pä 12- i5 års lid till nyttjande af 

 en Sparris anläggning, om den blilvit väl anlagd och vårdad. 

 • — ^Gw. större Sparrisen kokas, sammanbunden till små knip- 

 por, i vatten och ätes med smält smör, som afredes med 

 äggegula, litet hvetmjöl, vin eller citronsalt och socker ; den 

 smärre sönderskäres och brukas i soppor eller såsom grö- 

 na ärter med kräftsljertar och späda morötter m. m. — 

 De äro ej särdeles födande , men genom sin söta och egna 

 smak rekommendera de sig, helst om våren då brist är på 

 andra grönsaker. Såsom urindrifvande och måttligt förtär- 

 da äro de ofta helsosamma. Men personer med svaga mat- 

 smältnings - organer känna ofta olägenhet af deras öTverfiö- 

 diga bruk. Dess verkan på urinvägarne tyckes bevisas af 

 urinens egna stinkande lukt och färg, efter ett längre fort- 

 satt bruk af dessa skott, hvilket likväl Ciillen icke finner 

 nog afgjordt. Forntidens läkare tillskrifva hos olika kön, 

 en alldeles motsatt verkan af mycket sparrisätande; det 

 ena troddes deraf blifva ofruktsamt. Och i fall det livila- 

 de på nog säker erfarenhet, att uiindrif vande medel hos 

 det ena könet tillika retade till vissa begär, och att de hos 

 det andra skulle drilVa starkt reglerna, så torde denna tanka 

 derigenom kanske kunna förklaras. INJu för tiden brukas 

 icke sparrisörten i medicin. — Om dess kostsamma odling 

 med frö och med rötter är mycket skrifvit. Af frö \idi% i 

 dålig jord snarare duglig sparris, än af rötter, som flyttas 

 från fet och mustig jord. Men i fillmäi\het sagdt, är det 

 väl säkrast alt plantera den med rötter. Hösttiden plär 

 merendels väljas, ehuru det äfven kan ske om våren. En 

 graf af 6 qvarters djup uppkastas , hvaruti lägges elt qvar- 

 ters tjockt hvarf brunnen hästgödsel i fuktig lerblandad 

 jord, men kogödsel i sandig och torr jordmån; der ofvan- 

 på god trädgårdsjord, så att sängen blir nog hög, och i den- 

 na läggas rötlerne radtals \-\ alns djup. Plantor, som på sär- 

 skilt säng blilvit ifiän frö uppdragna och äro par år gam 

 la, nyttjas helst till plantering. — Om hösten alskäras de 

 gamla stjell;arna; sängen beläckes sedan med årsgammal 

 kogödsel, som om våren till en del nedkrattas emellan 

 sängarna. Det linare af gödseln, som blir qvar på sän- 

 gen, hackds varsamt ner i jordytan af sängen; den i 

 går.pjStigarne, mellan sängarne , genom förra vårens dit- 

 lagda gödsel, mustiga jorden, fylles till par tums höjd på 

 sängea livar vår, 



T.ib. — fig. a. blomma — b. blomblad med derpå fa- 

 stade ståndare — c. gren med bär — d. ett afskurit bär — 

 e. 4 frön sedda på olika sidor — f. ett skott^ eller Spar- 

 ris ■ — g. fruktämne med fruktstjelk. 



