IV T 1 L L A G o. 



Jiant. En del af de hithörande plommonsorter ha den 

 eecnskap , att köttet sitter fast vid stenen , och andra ha 

 kollJika massan löst vid den samma liislad. H.iral formeras 

 ■J. afdclniiigar, som vidare nndcrdelas i alsccnde pii kollers 

 mer eller mindre fasthet och saftighet. Till denna art 

 raknäs såsom arlförnndringar äkta blå Katrinplommon, 

 ungerska _. gröna, stora gula äggplommon m. fl. — 2:0 

 E(^eii.tUa,t Plommonträd (l*r, domest. oC) har softi vild, 

 Irnbbigare och tiJl nnlalet mindre taggar; växer i form af 

 tr.id ; liar mindre röd och lösare ved; barken är ock lö- 

 sare; lölvon .äro bredare, mer eller mindre linIu(Jna ocli 

 ner möikgröna än hos iöregående ; sommarskoiten äro 

 liksom lint ludna och gra eller bruna; frukten är aflang 

 ijock, rundad, sötnktig och mindre angenäm, med aliåiig 

 ijock sten, som stundom är glatt, stundom ojpiiin och 

 ilräl, med skarj) kant och stundom något lik Apjikos-ste- 

 nar. Dessa indelas efter samma grunder som Katrinplom- 

 mon och innefatta, under 2 hufvudafdelningar, flera sär- 

 skilta nnderdelningar; Reine claude, gröna Vinplommon 

 311. ji. höra till denna art. — 5:o Krihonträd (^Pr. insitilia) 

 har länga li\assa taggar; växer än som buske, än i höjden 

 Jil-.nande lr;id, då jordmanen är tjenlig; löfven likna näst- 

 föregående till sin form, men äro något mörkare; som- 

 niaiskotten äro glatta och grå, de unga ganska fint ludna 

 ocii litet glänsande; frukten är rund, niigot mjölig och 

 sur, med sten, som är mera rundad än sHång ocli liknar 

 temllgen k<;rsl)ärsstenar. En fcnäiuliins af de hilhörande, 

 som törfait. kallnr Ke;? bärsplomtrion , sUail lörtna Plom- 

 niorisiägtet med Kersbärsträden (Sv. Bot. Nr. 200). Gula 

 IMirabriKr t. ex. räknas till denna art. — 4-^ Slånbiishe 

 (Pr. spinosa Sv. V>>1. ISr. i5i) växer som buske och antar 

 svårligen iorm al uäd; unga skotten äro svartaktiga och 

 icke iinl ludna ; frukten är nästan klotformig med sit n, som 

 liknar altlele.s kersbärs-stenar. Som denna art ännu icke 

 odias, linnas ej heller deraf så många lörändringar ; men 

 om de framdeles skulle tillkomma , förmodas att de kun- 

 na på lika sätt indelcis. — Att förklara huru dessa vilda 

 Plonunonlrädsarter kunnat förlora sina taggar och för- 

 bättra fruktsorterna, synes Författ. anse troligt, att de 

 vilda stammarnas pistiller i blommorna, blilvit af de söta 

 Kersbärslrädens hanmjöl fpollen) befruktade, hvartili an- 

 tingen l>i, som från en blomma medföra frönijöl till en 

 annan bidragit, eller ock genom vindavs tillhjelp; och att 

 de kärnor, som efter en sådan parning mellan Pioiumoa 



