«it T J r. T. Ä a o. 



Svensk Bofanik huv iblari I sina rerJan utkomna nylliga 

 v.ixlti' upptngit åtskilliga Irukiiräd; och i anledning liJirat 

 torde det tillåtas irii^ alt ii ir till slut meddela n''gra lä 

 ])a;ninnelser om dessa trädsorters odling och skötsel i 

 alhnäflhot. 



Goda trädskolor och deras tillbörliga vård är säkraste 

 lUv.i^en till erhållande al' en god Irukt-trädgärd. Kärnor 

 al vilda Iruktsorter ^iiVa som oftast vsrakiigare och här- 

 dii^are stammar iin dt- af odlade, men träden blilva senare 

 iniklbärande. Dä man gjort sitt val emellan kärnor t. ex, 

 al vildapel och förädlade äppelsorter, ulväijas de fylligaslej 

 bä-,t mogna och som i vatten hastigast sjunka till botten; 

 äic) de torra , kunna de lemnas en dags lid i vatten förr 

 än de sås. I god, n3'ss gödslad , fet jord, växa de fortare, 

 111' n staniniarne blilva porösa, svaga och mindre härdiga; 

 och i allmänhet, ju större trädet växer, ju senare bär det 

 IVukt. Deremot frambringar en plantsärig af god lös jord, 

 som är mindre fet, endast fri från ogriis och belägen 

 i synnerhet mot morgonsolen, varaktiga stammar. Har 

 man valt kärnor af odlade äppel- eller päronsorter och 

 har något förråd af flera fruktförändringar, gör man bäst 

 att så hvardera särskilt, t. ex. sommarfruktsorter, höst 

 och vintersorter, på livar sin säng, samt sedermera i stam- 

 marna ympa eller okulera af samma sort. Kärnorna strös 

 glest och vidlyftigt, pä den tillagade plantsängen, om hösten, 

 orh läckas med lös god jord till en tums tjocklek; genom 

 ett ganska tunt hvarf sågspån, som strös på sängen, före- 

 kommes ogräs. Nästa vår och sommar, dä plantorna upp- 

 kommit, bortrensas endast ogräset och ofta kunna de vid 

 2-5 åis ålder och tjocka som en grof gåspenna, flyttas i 

 trädskolan; de mindre stammarna lemnas qvar; men de 

 upptagna börfi, så fort möjligt är, på sitt ställe nedsättas, 

 att ej lotterna må torka eller skadas. Vid 5-6:te aret 

 kunna de vanligen, antingen genast ympas, eller först och 

 utan att skäras, okulerns med ett enda insatt sä kalladt 

 öga eller knopp, ocii sedan om den ej slår an, året efteråt 

 ympas på sätt som i Trädgårdsböcker visas (skarfympa , 

 klylyiipa m. m.) Genom stadiga och väl nedslagna störar, 

 vid hvilka träden bindas så att de ej skafvas, förekommes 

 alt rötterna genom blåsten rubbas. 



Man har funnit utväg att liksom tvinga ofruktbara 

 träd alt gilva frukt. Metoden deriill uppger Snrirai- 



