12 HANS DAAE. M.-N. Kl. 
derfor uden at begaa nogen feil af betydning overføre de opførte vægter 
ved hver bataljon til bataljonsdistrikterne. 
Ligesom det enkelte individs vægt er en indicator for dets ernærings- 
tilstand, saaledes angir ogsaa gjennemsnitsvægten i et distrikt den gjennem- 
snitlige ernæringstilstand inden distriktet. Det er ofte bleven paastaaet, at 
vægten er størst i de rigere dele, de mest frugtbare distrikter af landet. 
Dette synes imidlertid ikke at være tilfældet, hverken ifølge de større tabeller 
eller ved at betragte afdelingernes tabeller i detaljer. Vægten afhænger 
vistnok af andre faktorer. Hvilke disse er, har man endnu ikke klar over- 
sigt over. Det er paa forhaand lidet rimeligt at antage, at distrikternes 
frugtbarhed skulde bestemme indvaanernes legemsveegt, næsten ligesaa 
lidet rimeligt som, at man før antog, at høiden over havet bestemte legems- 
høiden, idet den skulde aftage med høiden over havet. Det viser sig, at 
man finder gjennemsnitlig store legemsvægter i fattige distrikter og smaa 
legemsvægter i rige distrikter. 
Hedemarkens bataljon rekrutteres fra Vestby, Aas, Frogn, Kraakstad, 
Enebak, Trøgstad, Høland, Urskoug, Næs, Vinger, Eidskogen, Søndre og 
Nordre Odalen, Grue og Brandval, altsaa nogle af landets frugtbareste og 
rigeste distrikter; men rekrutternes middelvægt er kun 64,18 kg. Gud- 
brandsdalens bataljon rekrutteres fra Lesje, Skiaaker, Lom, Vaage, Sel og 
Hedalen, Nordre og Søndre Fron, Ringebu, Øier, Gausdal, Faaberg, Lille- 
hammer, Biri, Vardal, Gjøvik, Ringsaker og Næs, altsaa ogsaa nogle af 
landets frugtbareste og rigeste distrikter; men rekrutternes middelvægt er 
kun 64,6 kg. Paa den anden side regnes ikke de distrikter, hvorfra Vef- 
sen og Ranen kompanier rekrutteres, nemlig Hatfjelddalen, Vefsen, Vel- 
fjorden, Bindalen, Vik, Vega, Brønnø og Tjottø samt Hemnes, Mo, Næsne, 
Lurø, Melø, Rødø, Alstadhaug og Herø, hverken blandt de frugtbareste 
eller de rigeste i landet, og dog har rekrutterne fra disse distrikter en 
gjennemsnitsvægt af kg. 69,04 i Vefsen og kg. 68,88 i Ranen. Indvaa- 
nernes vægt har visselig mindre med distrikternes frugtbarhed og mindre 
med individernes ernæringstilstand, d. v. s. fedtpolster, at gjøre, men mere 
med arten af distrikternes næringsveie, med individernes legemsbygning 
og med en tredje og visselig betydningsfuld faktor, nemlig klimatet. Di- 
strikter, hvis hovedsagelige næringsveie kræver stærk muskelanstrængelse, 
og især anstrængelse af forskjellige slags muskelgrupper, f. eks. distrikter, 
hvis næringsveie er væsentlig skogbrug, eller væsentlig sjøbrug med noget 
landbrug ved siden af, skulde saaledes paa forhaand antages at have be- 
folkning med den kraftigste legemsudvikling og den største gjennemsnits- 
vægt. I saadanne distrikter findes erfaringsmæssig ogsaa den kraftigste 
legemsbygning, det stærkeste, solideste bensystem. I de distrikter, hvor 
