1909. No. 4. SYFILIS’S EPIDEMISKE OPTREDEN I EUROPA I I5. AARH. I I 
.... hæc a Columbi comitibus huc apportata est ex India occi- 
dentali. 
Men lige derefter siger han rigtignok, at der allerede i 1492 fandtes 
enkelte spor til sygdommen, hvilke man imidlertid ikke lagde videre mærke 
ti. Herved afkræfter han jo i virkeligheden fuldstændig sin egen tidligere 
paastand. 
. aliqua ejus vestigia A. D. 1492 apparuerant: sed cum haud 
ita multum se diffudisset, vix a hominibus notata est... .! 
Af langt større betydning blev imidlertid den lidt yngre samtidige, 
lærde franske læge Jean AsTruc's (¥ 1760) optræden. Han udgav et stort 
og omfattende, men ikke netop saa aldeles paalideligt verk om de vene- 
riske sygdomme? og hævder heri, at saadanne overhovedet ikke fandtes 
i oldtid og middelalder, men at de er komne efter Amerika's opdagelse. 
I fuld tilslutning til Astruc udgav dernæst en bekjendt læge i Göt- 
tingen CHRISTOPH GIRTANNER ( 1800) en del aar senere ligeledes et større 
verk 3, hvorom vel med rette en endnu skarpere dom maa fældes end om 
Astruc’s arbeide. Mange gange er da ogsaa denne lære grundigen bleven 
tilbagevist som usandsynlig og det allerede i 18. aarh. af mænd som den 
anseede Portugiser RıBEIRO SANCHEZ (+ 1783) og end mere den førnævnte 
Puitie GABRIEL HENSLER, — 0. m. a. senerehen. 
Astruc hat viel gelesen. Das ist sicher. Aber auch genau? Est ist 
mir leid zu sagen, dass er Vieles übersehen, Vieles missverstanden hat. Ph. 
G. HENSLER #, 
+++. Er (Astruc) vertheidigt und glaubt mehr an das hergebrachte, 
wenn auch unrichtige Alte, und bestreitet oft die wichtigen Neuerungen seiner 
Zeitgenossen. J. K. ProKkscH©. 
. Auf fabelhafte Gerüchte gestützt vertritt er (GIRTANNER) die Ansicht 
von dem amerikanischen Ursprung der Krankheit. A. Hırsch ®. 
Men den gamle, seiglivede paastand er dog trods alt atter og atter 
dukket frem igjen, saaledes med fornyet kraft ogsaa i den allersidste tid. 
Iblandt de forskjellige maend, som i vor tid har gjort sig til talsmaend for 
den vestindiske theori, kan nævnes dr. Binz i Bonn‘, dr. SCHEUBE°, dr. Iwan 
Brocr*”, Berlin, dr. Rotscuun!® o. a. 
1 J. Freinp: „Historia Medicine. Anglice scripta. Latine conversa“. Leyden 1734. S. 306. 
2 „De morbis venereis". 2 Bd. Lutetiz Parisiorum 1740. 
3 „Abhandlung über die venerischen Krankheiten“. 3 Bd. Göttingen 1783—89. 
3272 Er bon; ST. 
5 J.K. Proxsch i A. HirscH's Biographisches Lexikon der hervorragenden Ärzte. I; s. 215. 
1884. 
6 Hirscx's Lexikon. II; s. 560. 
7 „Deutsche med. Wochenschr.“ no. 44. 1804. 
8 Flere artikler i „Janus“ 1901— 1902; den sidste 15. januar 1902. 
9 
„Das erste Auftreten der Syphilis in der europäischen Kulturwelt“. Jena 1904, o. a. st. 
— BLocx mener (l. c. s. 15) sig at have lost „die ganze Frage in einer endgültig ent- 
scheidenden Weise“ (!). 
10 „Archiv für Schiffs- und Tropenhygiene“. H. XII. 1908. 
