No. 4. 1909. SYFILIS’S EPIDEMISKE OPTRÆDEN I EUROPA I I5. AARH. 15 
Maaske skal imidlertid de mange udgravninger, der saa ivrigen foretages 
forskjellige steder i syden i vor tid, kunne give uventede bidrag til løsningen 
af spørgsmaalet, om der fandtes veneriske sygdomme i oldtiden. I nogle af 
de mange interessante terrakottafigurer, som man i det sidste har opgravet i 
ruinerne af det gamle Smyrna, har man nemlig fundet flere, der viser, at de 
gamle mestre ogsaa har givet sig af med at afbilde pathologiske tilstande. 
I en figur er saaledes næsepartiet ligesom sammensunket, hvorhos der ogsaa 
er gjengivet andre tegn til sygdom af ansigtsdelene. Om betydningen af 
dette fund udtaler en fransk læge Frrix REGNAULT, der har studeret disse 
figurer nøiere, meget forsigtig følgendel: 
yl vore dage vilde man skrive et saadant udseende paa syfilis's regning; 
de nuværende dermatologer vilde sikkerlig indrømme, at dette degenererede 
individ var et offer for den nedarvede syfilis, saameget mere som man ved 
at betragte figuren nøiagtig, især med lupe, vil opdage, at fortænderne har 
indsnit paa randene og den Hutchinson’ske fure paa forfladen. 
. . . . les incisives ont des encoches sur leurs bords et ont sur leur face 
la raie d'Hutchinson. 
Mulig forekomst af syfilis i Nordamerika i fortiden. 
Det er her ikke stedet til nærmere at gaa ind paa det vel endnu ikke 
ganske afgjorte spergsmaal, om der som paastaaet findes tegn til forud- 
gaaet syfilis paa gamle skeletter, der er opgravede paa forskjellige steder 
i Nordamerika. Professor VircHow har i en længere patologisk-anatomisk 
udredning udtalt sig derimod?. Levealderen for disse skeletter er, som V. 
udhæver, heller ikke ganske kjendt. De kan ligesaa godt have tilhørt 
personer, der har levet efter som før Columbus's tid. Sandsynligt er det 
saaledes ikke, efter alt hvad der foreligger, at sygdommen har hersket i 
Nordamerika i en tidligere periode. De første europæiske nybyggere, der 
kom did, vidste som bekjendt heller ikke at fortælle om, at noget saadant 
var tilfældet hos de Indianere, de først stødte paa?. Men da Europzerne 
1 F. ReGNaULT! ,L'oto-rhinologie devant l’art antique et les terres cuites de Smyrne“. 
Archives internationales de Laryngologie. 1908. — K. SupHorr, der omhandler dette i 
„Mitteilungen zur Geschichte der Medizin und der Naturwissenschaften (7. B. no. 4, udk. 
12/; 1908), siger lidt spogende i den anledning, at den sagkyndige Franskmand udtrykker 
sig saa diplomatisk, da han naturligvis er fortræffelig ,geschult in den modernen 
Amerikanistenideen“. 
I „Zeitschrift f. Dermatologie“. Januar 1896. Den førnævnte SCHEUBE ser sig nødt til at 
paastaa, at syfilis paa Columbus’s tid kun herskede paa Antillerne, ja maaske kun paa 
enkelte af gerne (! !). 
3 I en meddelelse i Det medicinske selskab (24. marts 1909. — N. m. f. 1.) udtalte pro- 
fessor HAREITZ, at han under et ophold i De forenede stater havde havt sin opmerksomhed 
rettet paa dette spørgsmaal, men ikke kunde finde noget bestemt, der tydede paa en 
præhistorisk optræden af syfilis i Nordamerika. Paa et stort pathologisk-anatomisk 
museum fandtes der ikke tegn hertil paa forskjellige udgravede gamle skeletdele. 
Asıruc mente, at det var i særdeleshed paa Hispaniola, at Columbus's folk smit- 
tedes. (L. c. I; s. 74 fg.). — Men, hvorledes kan nu A. egentlig vide det? 
bo 
