16 A. L. FAYE. M.-N. KI. 
havde været tilstrækkelig tid i landet, blev forholdet rigtignok ander- 
ledes! 
Sygdommen synes i ældre tider at have hersket paa forskjellige andre 
steder i den gamle verden foruden som nævnt antagelig i Indien. 
I en længere udvikling hævder Astruc! — og det, efter hvad han 
selv siger, imod indbyggernes egen mening, at lues venerea ikke kan 
have været endemisk i Kina, men at den i en tidlig periode maa være 
bleven ført til de østlige og sydlige provinser udenfra, og at den saa 
videre har trængt derfra opover til de nordlige landsdele. 
Simon? mener, at Portugiserne har ført lues til Kina. Det er kun Kine- 
sernes bekjendte forfængelighed og lyst til at hævde, at de har havt alting 
tidligere end alle andre folk, der forledede dem til at svare paa denne maade, 
da en fransk missionær efter Asrruc’s tilskyndelse spurgte de indfodte læger 
herom (!). 
I Japan maa sygdommen efter de foreliggende beretninger have be- 
staaet i lange tider. I en gammel lægebog — angivelig fra c. aar 800 e. Kr. — 
tales nemlig om ulcerationer paa kjønsdelene og senere udbrud af forskjellige 
hudlidelser o. a., der tydelig sættes i forbindelse med andre primære onder?. 
VircHow vil have fundet tegn til forudgaaet syfilis paa skeletter fra 
en hule paa en af Filippinerne +. 
Nogen paastand om en amerikansk oprindelse kom først frem adskil- 
lige aar senere end Columbus's første opdagelsesreise. Den mand, der 
tidligst antydede et saadant udspring, var en spansk læge Roprico Diaz 
DE Ista, der boede i Barcelona i begyndelsen af 16. aarh. Han skrev 
et verk om den nye sygdom, der imidlertid først utkom i aaret 1539, 
men forskjellige udtalelser skal dog skrive sig fra det første tiaar af 16. 
aarh.°. Her fortæller Diaz bl. a., at der paa hjemreisen viste sig tegn til 
sygdommen hos Columbus's styrmand Pinzon, og at han havde behandlet 
nogle af søfolkene for lues. Denne beretning kom imidlertid som nævnt 
„Dissertatio de origine, appellatione, natura et curatione Morborum venereorum inter 
Sinaspe ale CUS SSSR te. 
2 F. A. Smon: „Kritische Geschichte des Ursprungs, der Pathologie und Behandlung 
der Syphilis“ etc. Hamburg 1858. 2. Thl. 1. Abtheil. S. 58. 
Dr. SCHEUBE har med bistand af en japanesisk elev oversat de to kapitler i bogen, 
hvor dette omhandles, og gjengivet indholdet i VircHow’s „Archiv für pathologische 
Anatomie“. Bd. or; h. 3. 1883. S. 448—453. Om sygdommens smitsomhed tales ikke 
klart. — Behandlingen bestod i anvendelse af forskjellige plantemidler. Brugen af 
merkur synes Japanerne først at have lært at kjende af Europæerne. 
4 HAESER |. c. 3; s. 250. 
Et uddrag af samme har H. HAESER gjengivet i „Canstatt’s Jahresbericht über die 
Leistungen und Fortschritte der gesammten Medizin“. 1867. I; s. 387 fg. Smlgn. frem- 
stillingen hos HAESER |. c. 3; s. 280 fg. 
