A. L. FAYE. M.-N. Kl. 
»Denne sygdom, som vi har faaet til straf for vore synder, har lidt 
efter lidt bredt sig ud til alle folk saa steerkt, at intet slags sygdom er 
mere almindelig end denne«. 
Hos AriLp HuiTFELDT, som her vistnok kun følger SvaninG, heder det 
(6. part, s. 118): Sommeren 1495 begyndte udi Kong Carls leyr for Neapolis 
en ny Siugdom, Frantzosen eller Pocker, som mand aldrig tilforn havde vist 
aff, . . . huormet Gud haffuer vilt straffe voris Ondskab, Utuct oc Synder ... 
Fra omkring aaret 1502 er der opbevaret flere breve, hvoraf det 
fremgaar, at sygdommen da maa have været noksaa almindelig i Norden 
og have angrebet baade høie og lave. 
I Vestergötland var saaledes sygdommen i dette aar saa almindelig 
udbredt, at bønderne paa egen haand havde forskaffet sig en »pokkæ 
lækæ<, der fik nok at bestille. »Pocherne« optraadte saa voldsomt, at 
flere personer døde af dem. 
Iblandt høitstaaende mænd, der blev angrebne paa denne tid, synes 
den svenske rigsforstander Svante Nilsson Sture at have været. 
I et brev fra januar 1502! udtaler nemlig en udsending fra Sture sin 
beklagelse over, at han ikke kunde faa den omtalte pokkæ lækæ op til mar- 
sken, da bønderne, som selv havde tinget lægen, derfor heller ikke vilde give | 
slip paa ham. 
Svante Sture dode apoplektiformt paa Vesteräs slot 2. januar 1512; 
dette skeede saa hastig, at ,man hann icke att enligt tidens sed sätta et 
brinnande ljus i hans hand, innan hans lif var utslocknat“ ?, 
I et opraab, — der efter tilskyndelse af den bekjendte energiske 
biskop Heming Gad 3. mai 1507 blev afsendt fra et landsting i Moratorp 
(Smaland) til indvaanerne i det nordlige Sverige, og hvori der mindes 
om al den elendighed og alle de ulykker, der var kommen over Sverige 
i kong Hans’s tid, — omtales bl. a. særlig: »oaarom och frömdhe siwkdom« 
(uaar og fremmede sygdom)*. 
Man talte i Norden som andetsteds ligefrem om, at man havde havt 
denne sygdom som enhver anden, og undskyldte sig i et vanskeligt tilfælde 
freidigen med den. 
En dansk foged skriver saaledes i 1502 til Henrik Krumedike, befalings- 
mand paa Bahus, at han ikke efter dennes ønske var kommet op til ham, 
fordi han (fogden) havde „Svogersyge“ — swowersiuge * — „och Verk af 
de Pokker”. 
å 
Mansa |. ci, S. 131. 
Bidrag till Skand. hist. ur utländska arkiver". 5. d. Stockholm 1884. Pag. CLXVI. 
ySveriges Historia". Bd. 1, afd. 2; s. 583. Om syfilis’s 
Heller ikke findes noget 
19 
Smlgn: Emit HıLDEBAnD: 
første optræden i Sverige i denne tid nævnes her intet. 
herom i ,Scriptores rerum Suecicarum medii evi". 
3 C. G. Sryrre: „Bidrag til Skandinaviens Historia". 5. b., no. 131, S 175. 
Dette eiendommelige udtryk, som kun findes paa dette ene sted, og som synes ens- 
tydigt med ,pokker“, har maaske kun været brugt i en enkelt egn. ALLEN |. c., 
~ 
4.b.; s. 313 & anmeerkning 54. 
