40 A. L. FAYE. M.-N. KI. 
u» 
Nogle af de tidligste forfatteres anskuelser om 
morbus gallicus. 
Den nye lues blev maerkelig nok tidligst offentlig omhandlet i Tysk- 
land, hvor Wormserediktet er det forste i sin art. Snart fulgte dog alle 
andre folk snart efter, og en overvældende mængde skrifter saa i for- 
holdsvis kort tid dagens lys. En række af mænd i de forskjelligste stil- 
linger, læger og lægmænd, geistlige og verdslige, syge og sunde, alle 
greb de til pennen for at fremkomme med sine meninger angaaende denne 
hidtil ukjendte sygdoms væsen og aarsager, dens forebyggelse og behandling. 
Iblandt de vigtigste af disse ældste skrifter og udtalelser herom skal 
— ved siden af de allerede førnævnte — følgende her lidt nærmere om- 
handles. 
1) Vaticinium in Epidemicam scabiem, et kort hexametrisk digt af den 
anseede physicus i Nürnberg THEODOR ULSENIUS, — »civis philosophus 
et vates apollineus<, som en ven kalder ham i et brev!, der allerede 
udkom i begyndelsen af august 1496, — er vistnok, som gjennemgaaende 
almindelig paa hin tid, opfyldt med astrologisk-mythologiske betragt- 
ninger angaaende sygdommens dybere aarsager; men ved siden heraf ud- 
hæver Utsenius kraftigen smitte fra kjønsdelene som det sædvanlige, 
umiddelbare udgangspunkt for denne »skorpedannende sygdom. 
. . Spurco (urene) primum contagio peni ... og fra dette lem 
spredes igjen . . . crustosi nova semina morbi?.. 
Denne UrLsenius's opfatning, at sygdomssmitten havde sin indgang i 
kjønsdelene og derfra videre forgiftede det hele legeme, trængte kun lang- 
1 Udgivet 1850 af professor C. H. Fucus, som et tillæg til det tidligere samleverk af 
ham: „Die ältesten Schriftsteller über die Lustseuche in Deutschland“. Göttingen 1843. 
Det smukt udarbeidede titelblad — billedet af en syg mand, dyrekredsen o. a., som 
prydede det oprindelige arbeide, og som er tilskrevet den store maler Albrecht Dürer 
(+ 1528), var paa Fucus’s tid tabt og er først ganske nylig gjenfundet. Det er nu blevet 
gjengivet i VircHow’s Archiv; bind 162, 1900. S. 371—373. — Den foranstaaende 
gjengivelse af digtets titel er taget herfra. 
Sens 73. 
