50 Å. L. FAYE. M.-N. KI. 
kirurg JOHANNES DE Vico, der siger, at han har helbredet mange tilfælde 
af morbi oculorum!. | 
FALLoppio nævner fra sin tid, at der hyppig optraadte en uudholdelig 
klingen og susen for ørene. 
. tinnitus aurium insuperabilis? . . . 
Haar og skjæg faldt oftere ud, et symptom, der forøvrig blev meget 
mere fremtrædende i en senere periode af sygdommen. 
Under alt dette bevarede de syge gjerne en paafaldende god appetit, 
der endog kunde stige til graadighed. Man vilde ogsaa have iagttaget, at 
de, som var blevne helbredede, havde en vis tilbøielighed til at blive fede 
bagefter. 
Om sig selv fortæller Gr., at lemmet svulmede saa stærkt op, at det 
tilsidst endog neppe kunde omfattes med begge hænder (!). 
. vix utrisque manibus comprehendi potuit .. . 
Efter fire maaneders vedholdende lidelse paa dette sted brød endelig 
almenlidelsen frem paa legemets overflade i form af sorte pustler®, skorper 
og verrucæ fra øverst til nederst*. 
Pustlerne er gjerne meget tørre og indeholder kun lidet materie, siger 
Pintor 4, 
. pustulæ sunt valde siccæ cum paucissima puris humiditate, ut in 
pluribus, in aliquibus major quantitas puris emanat. 
Dette mellemrum, som Gr. her angiver, at fire maaneder mellem den 
lokale lidelse og udbrudet af konstitutionelle symptomer, var, om angivelsen 
er rigtig, meget længere, end det sædvanligvis var tilfeeldet i denne syg- 
doms forste tid. Dette tidsrum siges nemlig gjerne kun at have varet fra 
fjorten dage — eller mindre — indtil en maaned. 
Genitalsaaret selv viste sig allerede dagen efter smitten, siger TORELLA. 
Om den førnævnte unge mand fortæller T. saaledes dette®. I saaret kom 
der endvidere meget hurtig en „haardhed“. Sex dage senere fik han de 
voldsomste smerter i hovedet og lemmerne, og efter yderligere ti dage brød 
pustlerne frem. 
. sequente die (post coitum) apparuit ulcus in virga cum quadam 
duritie longa, tendente versus inguina. — Post sex dies ulcere semicurato (!) 
1 Lurstnus I; s. 450. 
2 Lursnus Il; s. 769. 
3 Ordet ,pustler“ synes som nævnt tydelig hos alle den tids forfattere at have været 
brugt som et langt mere omfattende udtryk for hududslet, end i en senere tid. Der 
menes hermed vistnok baade papler, store og smaa pustler, kondylomer o. a. (HAESER). 
Fucns 1. ce; s. 59. 
GRUNER: „Aphrodisiac.“ 1. c., s. 93. 
D © » 
„Consilia quædam“ etc. 1. c. 
