52 A. L. FAYE. M.-N. KI. 
2: antagelig hudvenerne i lever- og navleregionen. Herved blev der an- 
givelig udtømt et »forbrændt blods, — sanguis adustus. 
Til at skaffe ro for de frygtelige smerter om natten brugte TORELLA 
gjerne syrupus papaveris!. Han fortæller forøvrig, at han i et vanskeligt 
tilfælde fik en kraftig, 30-aarig mand til udenvidere at sove den første nat 
efter raadslagningen, blot ved fast og bestemt at love ham, at han skulde 
blive smertefri. Dette skeede virkelig ogsaa paa grund af »mandens sterke 
indbildningskraft og forhaabning om hjelp«, siger T. 
. ex sola imaginatione firma et ex spe salutis. 
Imod smertefornemmelserne maa man sætte alskens fryd og gammen — 
deliciæ, — der virker ved sin modsætning. Som et godt beroligende og 
smertestillende middel roser T.2 meget paalægning af den menneskelige haand; 
ythi denne hjælper stedse mod al slags smerte, hvad enten denne er kold 
eller varm, eller er opstaaet efter en sønderrivning*. 
Pintor® raader til, hvis smerterne er særlig stærke i issepartiet, panden 
og øinene, at sætte et ,cauterium“ i nakken hos de syge. 
En anonym forfatter, der omkring aaret 1510 udgav en traktat* om syg- 
dommen paa fransk, anbefaler de syge vel at rense de første veie regel- 
mæssig et par gange ugentlig og indgnide de smertefulde steder med en 
blanding af terpentin og mandelolie. En konjunktion af de ulykkebringende 
stjerner Saturn og Mars i Fiskens tegn 6. januar 1486 anser han som syg- 
dommens hovedgrund. 
Allerværst, siger GRUNPECK o. a., havde dog de ulykkelige krigsmaend 
i den franske hær det under det omtalte, nødtvungne tilbagetog fra Neapel, 
mai 1495. Uhørte var deres lidelser, hvad alligevel ingen tog eller kunde 
tage noget hensyn til. Møisommeligen maatte de trods alt slæbe sig frem- 
over, skyede af sine krigsfæller og visse paa, om de blev tilbage, at 
falde som sikre ofre for de hevngjerrige Italieneres dolke. Enda kunde 
mange stramme sig op til at gjøre fyldest for sig i felttogets kampe og 
farer! Den førnævnte Alessandro Benedetti, som dengang gjorde tjeneste 
som kirurg i den venetianske hær, fortæller, at han gjentagende havde 
seet vældige svulster — buboner — i lyskerne paa de ubegravede lig af 
de franske soldater, der var faldne i slaget ved Fornuovo’. 
1 „Consilia quædam particularia“ etc. Consil. III. Lussınus I; s. 549. 
2 „Dialogus de dolore in pudendagra“. Lursrnus I; s. 510. 
Søk Ne pa Tr: 
4 
Reméde trés utile pour ceulx, qui ont la maladie appellée en Hebreu(!) Mal Franzos. 
et en Latin Variola et de Francois la grosse Verolle. Asrruc (II; s. 581) anser det 
som sandsynligst, at forfatteren er fra Montpellier. 
5 A. BENEDETTI: „De omnibus morborum causis“. I; s. 24. — SCHNURRER |. c. 2. d.; 
S. 41, anm. 
