54 A. L. FAYE. M.-N. Kl. 
II. 
Sygdommens bekjæmpelse. Offentlige foranstaltninger. 
Ligesom den nye lues som nævnt først blev omhandlet i Tyskland, 
saaledes var ogsaa dette land iblandt de første, hvor de offentlige myndig- 
heder traf forskjellige foranstaltninger for at hindre udbredelsen af denne 
sygdom, som man jo lige fra begyndelsen havde erkjendt for at være saa 
smitsom og farlig. 
I Nürnberg lod saaledes magistraten, — man tør vel antage paa UL- 
SENIUS's tilskyndelse, — allerede i 1496 udgaa et forbud mod, at de per- 
soner, som var »beflecket und kranck an der newen Kranckheit, malen 
Frantzosen<, besøgte de offentlige badstuer, noget bademestrene skulde 
paasel. Disse var ligeledes paalagte, naar de havde klippet eller aareladt 
en smittet person, aldrig at bruge det samme instrument til et friskt men- 
neske. 
Lignende anordninger som i de tyske byer foreligger ogsaa fra de 
schweiziske kantoner, hvorhen smitsoten selvfølgelig ogsaa meget snart 
blev overført ved hjemvendende landsknegte. De syge blev forbudt adgang 
til de offentlige badstuer, til vertshusene og endog til kirkerne. I kanton 
Baden blev alle de syge uden videre jagede ud af landomraadet, og enhver 
fremmed blev forment at komme ind i kantonen*. 
Tidlig blev der ogsaa paa forskjellige steder i Tyskland indrettet sær- 
egne bygninger til optagelse af fattige syge, hvem alle — endog de spe- 
dalske — skyede, og som derfor ogsaa tidt led den største nød. Til 
dette øiemed anvendtes gjerne gamle, nu ubenyttede, saakaldte »pesthuse«, 
hvor man tidligere havde anbragt fattige pestsyge. 
1 Fucus: ,Die åltesten Schriftsteller" etc. S. 306. 
2 Mryer-Anrens: „Geschichtliche Notizen über das erste Auftreten der Lustseuche in der 
Schweiz“. Zürich 1841. S. 17. — Her fortælles bl.a. (s. 54) som en kulturhistorisk 
mærkværdighed, at det ikke var saa sjelden, at der i det samme hus fandtes en skole 
i første stokverk og et bordel i andet. 
