56 A. L. FAYE. M.-N. KI. 
lørdag sammen med en barber foretage en legemsundersegelse af alle 
kvinder, som var i huset. Hvis det da viste sig, at nogen havde paadraget 
sig en sygdom paa grund af sin skjogehaandtering, skulde hun fjernes for 
at forebygge, at sygdommen skulde overføres videre til de besøgende 
unge maend!. | 
$ 4. Jubet Regina, — nostra optima Johanna — Sabbato quolibet ab 
Abbatissa una cum Barbi tonsore a consulibus mulieres meritorias singulas 
lustrari, quotcunque in Lupanari prostant; et si qua scortatione — paillardiso — 
zegritudinem ullam contraxerit, a ceteris seponi, ut seorsim habitet, (ne sui 
copiam facere possit) ut morbi præcaveantur, qui a Juvenibus possent concipi. 
For at faa sygdommen udryddet opfordrer Tore ta til, at myndig- 
hederne overalt skulde ansætte »paalidelige matroner« til at undersøge de 
offentlige kvinder og strax fjerne de smittede personer fra bordellerne for 
at lade dem behandle. »Paa denne maade vil sygdommen kunne tilintet- 
gjøres med den almægtiges bistand!«* 
Dette i sig selv saa fornuftige raad blev selvfølgelig af mange forskjellige 
grunde aldrig gjennemført. 
I en ballade? fra 1512 af en Franskmand Jean Droyn — raader han 
de unge mennesker til ikke at give sig af med nogen kvinde, uden at han 
havde forvisset sig om hendes sundhed*. 
En del aar senere klager von HuttTen® over, at man i det hele ved 
undersøgelse af de smittede kvinder gik altfor overfladisk tilværks, idet 
man sædvanligvis kun nøiede sig med at besigtige de ydre fødselsdele. 
Der bliver nemlig ofte, siger han, lenge efter udslettets ophør til- 
bage indenfor de ydre dele smaa saar — ulcuscula —, der er saameget 
farligere, som de er meget vanskelige at opdage. Der er dog ogsaa tegn 
Ordet ,bordel" staar sandsynligvis i forbindelse med ,bord“, grænse, da saadanne 
anstalter gjerne laa i en udkant af byen. I Frankrige brugtes ,borde" fra begyndelsen 
af om afsidesliggende smaahuse, som var opførte for der at optage spedalske; senere 
gik navnet over til kun at betegne et lupanar. Dupouy |. c., s. 91. 
å 
Heller ikke af disse bestemmelser — siger Asrruc freidigen (I; s. 61) — kan man 
slutte, at der har været veneriske sygdomme til paa den tid. Her tales nemlig om 
concubitus cum muliere leprosa (!). 
En støtte for denne eiendommelige paastand tror han mærkelig nok at kunne finde ved 
at henpege paa den milde behandlingsmaade, en bekjendt engelsk kirurg John Ardern 
— omkring midten af 14. aarh. — anvendte imod saadanne tilfælde, nemlig: indsprøit- 
ning i lemmet af melk fra en guttefødende kvinde (urgammelt, ægyptisk lægedomsmiddel), 
tilsat med ol. violæ, lac amygdalar. o. a. 
to 
Udtalelse af „legen“ paa ,lægmandens“ forespørgsel i dialogen mellem disse: „De dolore 
in pudendagra“. Lursinus I; s. 518. 
3 Den digteriske form anvendtes, som det sees, mærkværdig hyppig til omtale af morb. 
gallicus. 
4 Dupouy I. c., s. 119. 
or 
„De ligno Guajaco“. Luisınus I; s. 280. 
