1909. No. 4. SYFILIS’S EPIDEMISKE OPTRÆDEN I EUROPA I I5. AARH. 57 
til, at man er gaaet neiagtigere frem. Enkelte forfattere, saaledes v. Huttens 
samtidige, kirurgen Petrus MacGnarpus! i Padua, nævner som vigtige 
sygdomstegn frembrudet af pustler hos kvinderne i vulva eller i moder- 
halsen, in collo matricis. 
For virkelig at kunne have paavist dette maa man efter al sandsynlighed 
have brugt et eller andet moderspeil. Der tales om saadanne — secundum 
Avicennam — i middelalderen. I den senere oldtid var de vel kjendte. 
Forfatterne giver sig dog beklagelsesvis i det hele kun langt mindre af 
med at skildre sygdommens gang hos kvinderne end hos mzndene?. 
Man skulde nærmest tro, at udslettet — ialfald i ansigtet — maa have 
optraadt senere efter den lokale smitte hos dem end hos mændene, været 
mindre fremtrædende eller forsvundet hurtigere. Det bliver ellers lidt van- 
skeligt at forstaa, hvorledes der saa let kunde finde direkte smitteforplantelse 
sted fra person til person, Det afskrækkende ydre maatte dog vel ellers have 
hindret dette. 
BENEDICTUS GERMANUS fortæller, at man kunde se kvinder, der over- 
straalede Venus selv i fagert aasyn, men som dog ved sin afskyelige omfav- 
nelse havde bragt saamange, altfor lystne personer til en for sildig anger. 
. videres foeminas ore Venerem pulchritudine superantes, quz suo 
foedissimo complexu infinitos libidine intemperantes sera poenitentia afflixere 3. 
I en vis selvbehagelig tone udtaler FALLoPPI0 *, at han ikke skulde kunne 
rose sig af at have udrettet nogen ting paa dette omraade, om han ikke, 
som dog tilfældet var, havde lært folk at beskytte sig imod smitte, og det 
selv efter samleie med Sirenes pulcherrimæ, sed infectæ. Simpel vadsk- 
ning af lemmet efterpaa var vistnok hensigtsmæssig, men forslog ikke altid. 
F. tilraader derfor, at man, efter først at have gjort dette, bagefter skulde 
ombinde den blottede glans med et stykke lærred, der var blevet indsat 
med visse stoffe, som tilintetgjorde sygdomsgiften. Lues selv var nu bleven 
saa mild — familiaris, — at den med stor lethed kunde overvindes (!) 5. 
Han (F.) havde udfundet medikamenter, som trods alle vanskeligheder 
kunde helbrede certo, cito et tuto®, saavidt ske kunde. 
Bedst var hertil et spirituøst afkog af Gentiana, Aloé, Guajak, Aristo- 
lochia o. a. F. kalder endog Deus immortalis til vidne paa, at dette med 
+ 
» Tractatus duo de morbo Gallic.“. Luisnus I; s. 392. 
Lo 
Paa de fornævnte træsnit er der som nævnt gjerne afbildet pusteludslet i ansigtet baade 
hos mænd og kvinder; paa et enkelt har dog kvinderne ingen. 
3 „De omnibus a vertice“ etc. GRUNER |. c., p. 39. 
4 Lursmvs 1. c., kap. 89. Il; s. 818. 
5 Lursmus II; s. 763. 
6 Den græske læge Asklepiades i Roms berømte valgsprog (1. aarb. f. Kr.). 
