72 A. L. FAYE. M.-N. KI. 
spirer — germina —, som ved sin mængde af overflødige væsker angriber 
menneskenes legemer, saa er det ikke blot sandsynligt, men hartad ned- 
vendigt, at de legemsdele, som er mest tilbøielige til at »forraadne<, — men 
dette er isærdeleshed de obscone dele formedelst deres varme og fugtighed, 
som Galen siger, — at disse dele altsaa tidligst maa gjennemgaa forraadnelsen, 
og først derefter de, som ikke er saa tilbøielige til at blive syge, — aptæ 
ad patiendum. 
Fremdeles, aarsagen til, at de samme pustler ikke blot angriber pu- 
denda, men ogsaa det øvrige legeme, er klar, — est in promtu; — det 
skyldes nemlig et altfor stort overmaal af sommerluftens fugtighed, — 
nimia æstivi aéris in humiditate intemperies. — En saadan tilstand, siger 
Galen ?, bringer ligesom for stor varme ikke blot forraadnelse i pudenda, 
men ogsaa i hvilkensomhelst anden legemsdel, hvad Hippokrat ogsaa har 
nævnt?. 
Da vi nu finder, at veirligets uregelmæssigheder i vor tid er omtrent 
ligt det, som Hippokrat taler om, saa lader os se, om ikke dette forhold 
kunde frembringe lignende onder. Ganske klart kan dog dette endnu ikke 
paavises, forend alt det bliver oversat paa latin(!), som H. i sin tid har 
skrevet om veirliget. 
I anden bog om epidemierne> heder det saaledes: i staden Krannon# 
regnede det om sommeren vedholdende og stærkt, særlig ved sydvestlig 
vind. I denne tid dannede sig (hos mange personer) under huden ansam- 
linger af væsker — tywoec —, som, da de var indestængte, blev hidsige og 
frembragte kløe; derefter optraadte der blærer paa huden saaledes som hos 
dem, der er forbrændte af ild, og disse syntes at brænde under huden”. 
I 3. bog om epidemierne heder det‘: hele aaret igjennem var veir- 
liget fugtigt uden synderlig vind, men med vedholdende søndendrag; ud- 
over høsten kom stærk regn. Vinteren var fugtig og blød. Som følge 
af denne overvættes fugtighed optraadte der udpaa (den følgende) vaar 
forraadnelsestilstande hos menneskene, saaledes rosen, saar i munden, 
Kommentar til Hrppoxrar’s Aforismer. 
ww to = 
I 2. og 3. bog om epidemierne. 
Antagelig ikke af H. selv, men maaske af hans son THrssaLos. 3. bog antages derimod 
at være ægte. 
4 En by i Thessalien, beliggende i en sumpig egn, hvor der tillige fandtes mange varme 
kilder. 
5... dmeyivoyvto uev Ev To Oéouate iyooes, Eyraralaußarousvoı O€ Edeouairvorto, 
nat zvnouov Evenoieov. åitu phuntarvides wameo NVoizavoroı Enaviotarto nat vid 
to déoua uatsodtar edoxeor . 
6 Her er fulgt Lronicenvs's fremstilling, der vistnok gjengiver indholdet af det vedrørende 
afsnit (3) lidt frit og vilkaarlig, men dog i det væsentlige rigtig. 
