74 A. L. FAYE. M.-N. KI. 
glandulese partier og ledforbindelserne. Begge disse maader findes ogsaa 
antydede hos Hippokrat (3. afsnit af Aforismerne). 
Derfor kan i denne sygdom en og samme materie baade frembringe 
pustler og smerter i ledene. Thi de syge, som ikke har nogen pustler 
paa legemets udvendige overflade, kan dog have lignende abscesser ind- 
vendig, og det stundom med større smerte. Ja, flere læger har (virkelig) 
ogsaa fundet forholdet at være saaledes hos nogle afdøde, som ilive havde 
havt den galliske sygdom, og hvis lig de havde dissekeret for at udforske 
lidelsens væsen. 
+++. Immo nonnulli medici, in quibusdam mortuis, quos morbus gallicus 
viventes infestarat, ejus morbi explorandi gratia dissectis ita esse depre- 
henderunt 1, 
Disse ligaabninger, — hvis nærmere resultater L. forøvrig ikke omtaler, 
— viser bedst, hvor stærkt udbruddet af den nye lues havde grebet lægernes 
sind og opmærksomhed. Dengang hørte jo sektioner til de meget sjeldne ting! 
De tidligste bestemte oplysninger om ligfund hos syfilitikere skyldes, 
saavidt vides, en lidt yngre samtidig af L., den førnævnte, dygtige kirurg 
ALESSANDRO BENEDETTI (Ÿ 1524), som gjentagne gange gjorde sektioner 
>for at udforske morbus gallicus's ukjendte natur<. 
I et tilfælde, som BENEDETTI selv finder forunderligt, fandt han i liget 
af en kvinde, at hendes ben var opsvulmede under de forøvrig sunde 
bedækninger og helt igjennem suppurerende lige ind til marven. 
Ved en anden sektion — af liget af en ung, fornem Romer — fandt 
han, at hele den hinde, som omgiver leveren, var fortæret, uden at dog 
dette havde foranlediget nogen klage fra vedkommendes side, medens han 
levede. 
. Ossa corrumpi novum non est, sed abscessus innasci, mirum 
est, ut nuper vidimus, dum mulierem quandam gallico morbo interemtam 
resecaremus, causam morbi perquirendo, ossa sub omentis suis integris 
tumentia et ad medullam usque suppurata invenimus ?. 
Ex morbo gallico in quodam juvene Romano ex patricia gente, 
cui totam fere jecoris tunicam ambientem vidimus erosam, de qua nun- 
quam vivens conquestus (klage) fuerat *. 
1 En hermed ligelydende udtalelse findes i en afhandling fra 1501 — ,De causa et cura 
morbi nunc temporis grassantis, qui Malum Franciæ sive Scorra nominatur“ af en Orro 
Rant, physicus expertissimus in Ulma, som tydeligvis maa have taget denne — og flere 
andre udtalelser — fra LEoNICENUS uden at angive kilden. Fucus |. c., s. 298. 
Lo 
„Historia de partibus corp. humani“. I; s. 6. GRUNER l.c., s. 39 fg. 
3 „De omnibus a vertice ad plantam morbis“. I; s. 16. GRUNER |. c. 
