IO S. A. HEYERDAHL. M.-N. KI. 
i thoraxskelettets større svingningsevne. Naar perkussionsslaget rammer 
de elastiske ribben, ribbensbrusk eller sternum, sættes disse i udbredte 
svingninger: perkussionsslaget trænger ikke saa meget i dybden, som det 
diffunderer ud til siderne; et i dybden liggende lufttomt organ maskeres 
herved, idet det omliggende lungevæv i vid omkreds resonerer med. Schott 
anbefaler derfor, at man enten alene perkuterer i intercostalrummene eller, 
om man benytter ribbenene, hindrer lydens diffusion til siderne ved at 
fiksere angjældende ribben til begge sider af det parti, som perkuteres 
(seitwårts abgedämpfte Methode). 
Ogsaa fra vor hjemlige literatur fik vi i denne tid et vegtigt bidrag 
til løsningen af spørgsmaalet om hjærtets perkussion. 
Professor Laache udgav i 1895 en afhandling om hjærteperkussio- 
nen !, hvori han, efter at have givet en kort historisk oversigt over emnet, 
meddeler os resultaterne af en større række undersøgelser paa levende 
og paa lig. 
Laache arbeidede med Peterssons methode — svag fingerperkussion, 
men bemærker dog, at resistensfornemmelsen har været ham til god støtte. 
Han foretog undersøgelser paa 25 lig; perkussionsfundet blev kontrol- 
leret med naale; 6 naale blev indstukket, lodret paa brystoverfladen, paa 
hvert lig langs grænserne af det i forveien udperkuterede hjærte. Han 
regnede alle naale rigtig indstukket = 100 °/,, 3 naale rigtige = 50 9/9 o.s.v. 
og fandt som resultat af disse undersøgelser en overensstemmelse mellem 
perkussionsfundet og naaleindstikkene paa 80 °/,, hvilket altsaa represen- 
terede den neiagtighed, methoden gav i hans haand. 
Dernæst undersøgte han paa levende: 80 voksne individer, halvparten 
mænd og halvparten kvinder, og noterede: individernes alder, brystmaal, 
relative hjærtedæmpning i høide med 4de interc.rum, den relative hjærte- 
dæmpnings afstand fra incisura jugularis, fra midtlinjen i 2det interc.rum 
(høire og venstre), 3die interc.rum (h. og v.), 4de interc.rum (h. og v.) og 
5te interc.rum samt tværmaal og længdemaal. 
Mest vegt lagde han paa den største bredde, der som regel svarede til 
4de intercostalrum; den var gjennemsnitlig hos mænd 13 cm.; 4.1 cm. til 
høire, 9 cm. til venstre for midtlinjen (ydergrænse 10.5 cm. og 16.75 cm.); 
hos kvinder 12 cm.; 3.6 cm. til høire, 8.5 cm. til venstre for midtlinjen 
(ydergrænse 10 cm. og 15 cm.). 
1 Laache, S.: Om perkussion af hjærtet. I festskrift i anledning af professor Hj. Heibergs 
25 aars jubilæum som professor. 
