20 S. A. HEYERDAHL. M.-N. Kl. 
stammen alene; det blev mig dog snart indlysende, at et orthodiagram af 
hjærtet og lungerne samtidig var af stor fordel. 
Jeg har derfor paa samtlige orthodiagrammer, med undtagelse af 57 
orthodiagrammer af kadetter (inspirationsstilling) og et par orthodiagrammer 
af hjærtepatienter, optegnet saavel hjærtets som lungernes skyggeomrids; 
man faar derved bestemt hjærtets forhold til lungerne baade med hensyn 
til størrelsen og beliggenheden. 
Orthodiagraferingen blev udført paa følgende maade: 
Først markerede jeg skjæringspunktet mellem diaphragma og venstre 
hjærterand, derpaa hjærteranden ind i leverskyggen saa langt, jeg kunde 
se; som regel kan et øvet oie se hjærteskyggen næsten helt til skyggen 
af columna. Efter at dette parti var markeret, gik jeg tilbage til skjæ- 
ringspunktet mellem diaphragma og 
; VÆR f TEGN venstre hjærterand og markerede langs 
/ \ à venstre hjærterand, aortaskyggen, til 
\ 
| \ 
j venstre lungetop; fra venstre lungetop 
| fulgte jeg ydre venstre lungerand til 
å basis af venstre lunge; saa markerede 
= 
jeg videre langs diaphragma paa venstre 
NN 
+ side indover til venstre hjærtegrænse 
en | og i hjærteskyggen saa langt, jeg 
7 get EN = - 
é / 5 unde se — som regel ogsaa her til 
La 
HEG columna, ofte helt over til den anden 
side. 
Paa samme maade gik jeg frem ved omgrænsningen af høire hjærtegrænse, 
midtskyggen og høire lunge. Paa høire side kan man kun rent undtagelsesvis 
forfølge høire hjærtegrænse ind i leverskyggen; hjærteorthodiagrammet stand- 
ser altsaa her i skjæringspunktet mellem diaphragma og høire hjærtegrænse. 
Paa det orthodiagram, man paa denne maade faar frem (se fig. 1), ser 
man, at omgrænsningen af hjærtet og lungerne bestaar i en række punkter, 
beliggende saa nær hverandre, at forbindelsen af disse ikke frembyder 
nogen vanskeligheder. Paa 3 steder er denne punktrække afbrudt, nemlig 
i hjærteskyggens begrænsning nedad fra venstre rand af hvirvelsøileskyggen 
til krydsningspunktet mellem diaphragma og høire hjærtegrænse og opad 
fra øvre rand af høire forkammer til øvre rand af venstre ventrikel, samt 
for diaphragma's vedkommende fra hvirvelsøilen til krydsningspunktet 
mellem diaphragma og høire hjærtegrænse. 
Omgrænsningen af hjærtet nedad gir sig som regel af sig selv, idet 
man lader begrænsningslinjen af høire forkammer og venstre ventrikel 
fortsættes naturlig i en krum linje, indtil de støder sammen. 
