I1O AND. HOLMGREN. 
handen varande större eller mindre exposition mot väster och nordväst 
ej torde möta något hinder, enär bestånden äro dels till större delen 
skyddade för västanvinden, dels växande på en näringsrik, kraftig jord, 
hvarigenom, i synnerhet som markbetäckningen ej lägger större hinder i 
vägen, föryngringen gynnas. 
Granens utbredning inom området är mycket ringa. Dess största 
förekomst är att finna norr om Skeldvarefjällen, där den bildar en 
tämligen stor sammanhängande skogstrakt. I öfrigt anträffa vi granen å 
Fig 
co A 
nr 
Från björkregionen på västra sluttningen af Skeldvare; en död gran med föryngring. 
tvenne lokaler norr om Saddajaure, på östra sluttningen af Tjärvepele, 
i dalgången mellan Akkapakte och Ramanåive, öster om Silisvare samt 
slutligen väster om Silisjaure. På södra sidan af Tjeggelvas utom området 
anträffas granen på fem olika lokaler, midt emot Suddonsuolo, å Kuosas- 
tjäkko samt slutligen 2—3 km. söder om detta berg 3å trenne skilda 
ställen. Granen intager å alla dessa lokaler blott mindre områden, å 
samtliga bildande barrskogsgränsen. I öfrigt har granen inom området 
ej anträffats med undantag af några enstaka exemplar å västra slutt- 
ningen å Ramanåive. Anmärkningsvärdt är att granen ej synes före- 
komma ens såsom enstaka träd mellan Tjårvepele och Saddajaure. Detta 
förhållande torde möjligen kunna förklaras på grund af den förut om- 
